Справа № 826/17031/16
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк» Ларченко Ірини Миколаївни на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича (далі - відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2) про визнання протиправними дій відповідача 1 щодо блокування коштів на рахунку позивача; визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 10.08.2016 року в частині, що стосується позивача; зобов'язання відповідача 1 зняти обмеження (блокування) на проведення банківських операцій щодо виплат відшкодування (грошових коштів) вкладнику ОСОБА_3 в межах суми в розмірі 200 000 грн.; визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо невключення ОСОБА_3 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, в розмірі вкладу на суму 35 030 грн., в порядку передбаченому ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI; зобов'язання відповідача 1 надати відповідачу 2 додаткову інформацію щодо відшкодування ОСОБА_3 як вкладнику, яка має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва 20 листопада 2017 року та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що починаючи з 15 червня 2016 року правочини неплатоспроможного банку є нікчемними.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду першої інстанції є цілком законним, прийнятим з урахуванням норм процесуального та матеріального права. Також зазначила, що судом повністю було з'ясовано обставини, що мають значення для справи та, в викладених висновках, опирався на обставини, які були доведені в ході розгляду справи.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ «Євробанк» (банк) та позивачем (клієнт) 15 червня 2016 року було укладено договір № ДВ-28689/UAH банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ», за умовами якого банк приймає на зберігання від вкладника або для нього грошові кошти та зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму вкладу та проценти на нього на умовах та в порядку, встановлених договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на рахунок ПАТ Комерційний банк «Євробанк» 15.06.2016 року було перераховано кошти у розмірі 31000,00 грн., з призначенням платежу «надходження коштів на депозит №ДВ- 38689/UAH».

Рішенням Правління Національного банку України № 73-рш від 17 червня 2016 «Про віднесення ПАТ «КБ «Євробанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1183 від 07 липня 2016 року продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» з 17 липня 2016 року по 16 серпня 2016 року включно і повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк».

У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення № 1523 від 16 серпня 2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» повноваження ліквідатора банку було делеговано Кононцю Вадиму Валерійовичу на період з 17 серпня 2016 року по 16 серпня 2018 року включно.

З 19 серпня 2016 року по 30 вересня 2016 року розпочато процедуру виплати вкладникам гарантованих сум відшкодувань банком - агентом АТ «Таскомбанк».

Позивач звернулася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» із заявою від 22 серпня 2016 року, в якій просила повернути їй грошові кошти з її рахунку в ПАТ КБ «Євробанк» у розмірі 35030,00 грн.

Відповідач 1 своїм листом № 01-24.2/6847 від 04.10.2016 року повідомив позивача про те, що 10.08.2016 року прийнято рішення на тимчасове обмеження здійснення ПАТ КБ «Євробанк» банківських операцій щодо виплати позивачу коштів.

В матеріалах справи наявний також акт перевірки від 02.11.2016 року №18, затверджений Уповноваженою особою Фонду, у якому зафіксовано факт затвердження результатів перевірки, якою виявлено правочини (операції, транзакції) за вкладними операціями з розміщення фізичними особами коштів на депозитних рахунках після віднесення ПАТ КБ «Євробанк» до категорії проблемних, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства України, що є нікчемними, згідно з пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону №4452. Згідно з додатком №1 до вказаного акту, серед вказаних правочинів (операцій, транзакцій) вказано операцію щодо перерахування 15.06.2016 року позивачем на рахунок ПАТ КБ «Євробанк» грошових коштів у розмірі 31000,00 грн. з призначенням платежу «надходження коштів на депозит №ДВ-28689/UAH від 15.06.2016 року».

Не погоджуючись з такими діями відповідача 1, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 4452-VI), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року (далі - Положення № 14).

Відповідно до частини 1, 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частинами 2, 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

Так, Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено підстави, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, договір банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» №ДВ-28689/UAH визнано нікчемним, на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Водночас, уповноваженою особою Фонду будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин не надано.

Також, колегією суддів встановлено, що договір банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» № ДВ-28689/UAH укладено позивачем до запровадження в ПАТ КБ «Євробанк» тимчасової адміністрації, а грошові кошти у сумі 31000 грн. були внесені нею особисто.

Щодо доводів апелянта про те, що правочин з перерахунку грошових коштів вчинений 15.06.2016 року, тобто після прийняття рішення про визнання ПАТ КБ «Євробанк» проблемним, а тому наявні підстави вважати операцію вчиненою з порушенням вимог, що були встановлені Національним Банком України, у зв'язку з чим і визнано укладений договір нікчемним, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 6 статті 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено право Національного банку України запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку. Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленим статтею 73 цього Закону.

Під час здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку, Національний банк України має право заборонити банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Законом України «Про банки та банківську діяльність», а саме статтею 75 передбачено обов'язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно критеріїв, визначених в ньому.

Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Основним підзаконним нормативним актом, що регулює діяльність банків у випадку визнання їх проблемними є Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 346 від 17.08.2012р.

Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора банку у випадках, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку (п 5.1. Положення).

Згідно з підпунктами 5.2, 5.3 Положення, Національний банк України для здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку одночасно з призначенням куратора банку може залучати фахівців з бухгалтерського обліку, юридичних питань, з питань платіжних систем, інформаційних технологій та з інших питань. Рішення про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку, строк дії особливого режиму контролю за діяльністю банку та повноважень куратора банку, повноваження куратора банку, відміну/дострокову відміну запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку приймає Правління Національного банку України.

Отже, вказаними законодавчими актами не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні та карткові рахунки та зараховувати на рахунок кошти.

Крім того, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Отже, позивач не могла знати про віднесення Банку до категорії проблемних.

Відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами наявності підстав для застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» № ДВ-28689/UAH.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 від 10.08.2016 року в частині, що стосується позивача, не підлягають задоволенню, оскільки окремого рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемними таких правочинів матеріали справи не містять.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідач-1 не довів наявність правових підстав для не включення позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи Фонду суперечить приписам Закону №4452-VI та є протиправною.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача-1 подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника банку, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, в межах спірних правовідносин, визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок коштів Фонду та зобов'язання відповідача-1 подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника банку, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду є належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк» Ларченко Ірини Миколаївни - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев