Справа № 760/7394/18
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м. Київ №760/7394/18

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Бєлової Л.В.,

Кобаля М.І.,

за участю

секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петрова Юрія Олеговича на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року (суддя Українець В.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петрова Юрія Олеговича про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петрова Юрія Олеговича, у якому просив скасувати постанову ВР №132092 від 20.02.2018 по справі про адміністративне правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії ВР № 132092 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2018 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петровим Юрієм Олеговичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 425 гривень. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, за яким постановою серія ВР № 132092 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2018 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петровим Юрієм Олеговичем, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, в якій просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року у справі №760/7394/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем було порушено п. 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху, а саме здійснено рух на заборонений жовтий сигнал світлофора, відповідно до відеозапису, наявного в матеріалах справи, здійсненого на нагрудний відеореєстратор інспектора, позивач не заперечував проти факту проїзду на жовтий сигнал світлофору, проте наполягав на тому, що жовтий сигнал дозволяє рух, а відтак, інспектор, виконуючи свої обов'язки, правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 лютого 2018 року інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петровим Юрієм Олеговичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ВР № 132092 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Даною постановою встановлено, що 20 лютого 2018 року о 05 годині 15 хвилин у місті Києві по просп. Повітрофлотському 28 ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON номерний знак НОМЕР_1, порушив проїзд на заборонний жовтий сигнал світлофору, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи таку постанову незаконною, позивач оскаржив її в адміністративному порядку.

Листом від 05.03.2018 №П-1751/41/11/4/02-2018 ОСОБА_3 повідомлено, що враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст.293 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №132092 від 20.0.22018 залишено без змін, а скаргу без задоволення. До листа додано постанову щодо залишення постанови по справі про адміністративне правопорушення без змін, а скарги без задоволення.

Заперечуючи свою вину в порушенні правил дорожнього руху, та вважаючи постанову серії ВР № 132092 від 20 лютого 2018 року незаконною, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що автомобіль позивача стоїть на місці, жодних доказів створення позивачем небезпеки для дорожнього руху (як передбачено п. 8.11 Правил дорожнього руху) відповідачем на відеозаписі не зафіксовано, а Петровим Ю.О. як суб'єктом владних повноважень, дії якого оскаржуються позивачем, суду не надано будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності, а відтак позов підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтею 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

За положеннями статей 249, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.7.3 «г» ПДР жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом 8.10 ПДР встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п. 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

ОСОБА_3 в позовній заяві зазначає, що він проїхав перехрестя на жовтий для того, щоб не створювати аварійних ситуацій та не вдаватись до екстреного гальмування.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що позивачем було порушено п. 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху, а саме: здійснено рух на заборонений жовтий сигнал світлофора, та, відповідно до відеозапису, здійсненого на нагрудний відеореєстратор інспектора, позивач не заперечував проти факту проїзду на жовтий сигнал світлофору.

Однак, з наявного в матеріалах справи відеозапису, колегією суддів встановлено, що автомобіль позивача стоїть на місці. Жодних доказів створення позивачем небезпеки для дорожнього руху (як передбачено п. 8.11 Правил дорожнього руху) відповідачем не зафіксовано.

Разом з тим, оскільки будь-яких доказів фіксації факту незабезпечення позивачем безпеки дорожнього руху відповідачем суду не надано, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що позивач, продовживши рух транспортного засобу на перехресті після ввімкнення жовтого сигналу світлофора, оскільки при екстреному гальмуванні він не міг зупинитися згідно вимог ПДР України, порушив Правила дорожнього руру.

Будь-яких доказів щодо правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності Петровим Ю.О., як суб'єктом владних повноважень, дії якого оскаржуються позивачем, суду не надано, та матеріали справи не містять.

Отже, зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування постанови серії ВР № 132092 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2018 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення повно та всебічно встановлено обставини справи, рішення винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петрова Юрія Олеговича - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді Л.В. Бєлова

М.І. Кобаль