Справа № 826/4773/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року 15:07 № 826/4773/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., при секретарі Прокопенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація»
доУправління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
третя особаКомунальне підприємство «Київреклама»
про визнання протиправною та скасування вимоги, -

за участю представників сторін:

від позивача - Кудрявцев Г.А.

від відповідача - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Українська автомобільна корпорація») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить визнати протиправною та скасувати вимогу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №001816-18 від 07 березня 2018 року, складену головним спеціалістом Скотською О.І.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до всіх нормативно-правових актів, дозвіл видається строком на п'ять років та не може бути обмежений до затвердження схеми розміщення рекламних носіїв на території міста, а строк дії дозволу може бути обмежений лише на підставі заяви на отримання/продовження дозволу, написаної в даному випадку самим позивачем. Представник позивача стверджує, що дозвіл діє до затвердження схеми розміщення рекламних носіїв на території міста, однак не вказано на території якого міста.

На думку позивача, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 грудня 2017 року №1689 є регуляторним актом, а відтак повинно офіційно оприлюднюватись у спосіб, передбачений законодавством.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунальне підприємство «Київреклама» (далі по тексту - третя особа), призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Українська автомобільна корпорація» про забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виключено з числа відповідачів, Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач, Управління) залучено у якості відповідача та виключено з числа третіх осіб.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2018 року скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року про відмову в забезпечені позову та зупинено дію вимоги №001816-18 Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління з питань реклами, складеної головним спеціалістом Скотською О.І. від 07 березня 2018 року, про демонтаж конструкції: Щит, що стоїть окремо.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов, який надійшов на адресу суду 22 червня 2018 року, повідомив, що оскаржувана вимога прийнята законно, оскільки позивач всупереч нормам права розміщує засіб зовнішньої реклами, який спрямований на формування та підтримання обізнаності споживачів реклами та їх інтерес щодо товару, який реалізується позивачем відповідно до його господарської діяльності. Також, представник відповідача стверджує, що порушення права приватної власності позивача з боку відповідача шляхом направлення оскаржуваної вимоги є безпідставними, а дії Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснювались з додержанням вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні 14 серпня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація» на підставі заяви №14639 від 04 травня 2006 року отримало дозвіл №12797-06 на розміщення об'єкта зовнішньої реклами - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), розміри 6.000*3.000 загальною площею 36.000 кв.м., кількість площин 2, зовнішнє підсвічування, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 15/2.

З наявного в матеріалах справи дозволу вбачається, що останній продовжено з 01 лютого 2016 року по 31 січня 2021 року.

Також вказано, що даний дозвіл дійсний при наявності узгоджувальної частини, до затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території міста.

На звороті зазначеного дозволу вказано, що Публічне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація» зобов'язується, зокрема, дотримуватись вимог Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22 вересня 2011 року №37/6253 та інших нормативно-правових актів, які регулюють діяльність у сфері зовнішньої реклами.

В подальшому, 05 березня 2018 року за результатами обстеження Голосіївського району міста Києва провідним фахівцем Комунального підприємства «Київреклама» складено акт обстеження, яким виявлено порушення Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 (із змінами та доповненнями), Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051 (із змінами та доповненнями), Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року №37/6253 (із змінами і доповненнями), Правил розміщення рекламних засобів у місті Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року №223/2445, Порядку розміщення вивісок у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року №224/2446, а саме - розміщення спеціальної тимчасової/стаціонарної конструкції (щита, що стоїть окремо) після закінчення терміну дії дозволу або скасування (п.17.2 «В»), тобто самовільно встановлений.

07 березня 2018 року Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано вимогу №001816-18, якою на підставі пункту 3 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2016 року №787 та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 грудня 2017 року №1689 зобов'язано здійснити демонтаж конструкції - щита, розміщеного на підставі дозволу №12797-06 від 13 лютого 2006 року.

Незгода позивача із вказаною вимогою зумовила його звернення з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Порядок розміщення реклами в місті Києві, затверджений рішенням Київської міської ради №37/6253 від 22 вересня 2011 року (далі по тексту - Порядок №37/6253), розроблено відповідно до законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про столицю України - місто-герой Київ», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про рекламу», «Про автомобільні дороги», «Про прискорений перегляд регуляторних актів, прийнятих органами та посадовими особами місцевого самоврядування», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 (із змінами і доповненнями) (далі по тексту - Типові правила), та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до вимог пункту 1.3 Порядку №37/6253 дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу реклами на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який дає право на розміщення зовнішньої реклами; самовільно встановлений рекламний засіб - рекламний засіб, що розміщується без наявності виданого у встановленому порядку дозволу; після прийняття виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) розпорядження про відмову у продовженні терміну дії дозволу або його скасування. Не вважається самовільно встановленим рекламний засіб протягом часу розгляду заяви розповсюджувача реклами про продовження строку дії дозволу до моменту прийняття виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) відповідного рішення за такою заявою; самовільно встановлена спеціальна конструкція - спеціальна конструкція, що розміщується на майні або території підприємств комунальної власності або на внутрішній поверхні кабін ліфтів будинків комунальної власності та використовується для розміщення реклами без наявності Дозволу на розміщення реклами. Не вважається самовільно встановленою спеціальна конструкція, що розміщується протягом часу розгляду заяви розповсюджувача реклами про продовження строку дії Дозволу на розміщення реклами.

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №37/6253 дозвільний орган, зокрема, розробляє в межах компетенції нормативно-правові акти, спрямовані на регулювання діяльності у сфері реклами, вносить пропозиції щодо зміни та/або доповнення до цього Порядку; здійснює контроль за дотриманням вимог цього Порядку щодо розміщення зовнішньої реклами, вимагає усунення виявлених порушень.

Згідно пункту 5.5 розділу ІІ Порядку №37/6253 дозвіл надається на п'ять років, якщо менший строк не зазначений у заяві.

Пунктом 6.5 розділу ІІ Порядку №37/6253 передбачено, що виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням РЗ.

У відповідності до вимог пункту 16.1 розділу ІІ Порядку №37/6253 дозвіл скасовується на підставі відповідного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до закінчення строку його дії: за письмовою заявою розповсюджувача реклами; у разі невикористання місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців; у разі якщо дозвіл не переоформлено у встановленому порядку. Перелік підстав для скасування дозволу є вичерпним.

Згідно пункту 16.4 розділу ІІ Порядку №37/6253 протягом трьох днів з моменту отримання рішення про скасування дозволу розповсюджувач реклами зобов'язаний демонтувати РЗ, дозвіл на розміщення якого було скасовано.

Відповідно до вимог пункту 17 розділу ІІ Порядку №37/6253 демонтаж у цьому Порядку означає комплекс заходів, які передбачають відокремлення РЗ разом з основою від місця їх розташування та транспортування на спеціально відведені території для подальшого зберігання. При цьому демонтаж та подальше зберігання РЗ не передбачає переходу права власності на них до територіальної громади міста Києва.

Демонтаж РЗ є засобом протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва щодо надання у тимчасове користування місць (для розміщення РЗ) або усунення порушень договірних зобов'язань розповсюджувачами реклами за договорами про надання у тимчасове користування місць (власниками та/або законними користувачами РЗ), а також засобом усунення порушень в інших випадках.

Пунктом 17.2 розділу ІІ Порядку №37/6253 визначено, що демонтаж РЗ здійснюється відповідно до цього Порядку у таких випадках, зокрема, у разі виявлення самовільно встановлених РЗ.

Вимогами 17.4 розділу ІІ Порядку №37/6253 встановлено, що у вказаних у пункті 17.2 цього Порядку випадках (крім випадку, коли власника РЗ неможливо встановити) демонтаж РЗ має бути проведений власниками (законними користувачами) РЗ самостійно за- власний рахунок в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу про усунення порушень вимог порядку розміщення зовнішньої реклами. Вимога направляється у письмовій формі поштою з повідомленням про вручення або вручається представнику розповсюджувача реклами особисто під підпис. У випадках, передбачених підпунктами а), б), г), д), ж), з) пункту 17.2 цього Порядку до вимоги додається акт, в якому зафіксовані виявлені порушення, за підписом представників дозвільного органу.

Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами регулюють Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 (далі по тексту - Правила №2067).

Пунктами 23, 24 Правил №2067 передбачено, що дозвіл надається строком на п'ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві. Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2016 року №787 «Про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» позивачу продовжено строк дії дозволу №12797-06 з визначенням, що дозволи, строк дії яких продовжено згідно з додатком до цього розпорядження, є дійсними до закінчення строку їх дії, а в разі затвердження схем розміщення рекламоносіїв на території міста та експлуатаційних вимог до їх розміщення, а також змін у загальноміських вимогах (підходах) щодо розташування зовнішньої реклами, які зумовлюють неможливість розташування відповідних рекламних засобів, - до затвердження таких схем чи настання таких змін у загальноміських вимогах (підходах).

Так, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 грудня 2017 року №1689 «Про затвердження Схеми розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста Києва» затверджено Схему розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста.

При цьому, як зазначалось вище, виданий позивачу дозвіл дійсний при наявності узгоджувальної частини, до затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території міста.

Аналіз наведених норм та фактичних обставин свідчить, що з моменту затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території міста дійсний дозвіл, виданий позивачу, припиняє свою дію, а розміщений на його підставі рекламний засіб вважається самовільно розміщеним.

При цьому, судом не беруться до уваги доводи позивача стосовно того, що в дозволі не вказано до затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території якого саме міста, оскільки позовні вимоги позивача ґрунтуються виключно на суб'єктивному тлумаченні норм чинного законодавства.

В той же час, суд звертає увагу, що рекламний засіб розміщений на території Голосіївського району міста Києва, а відтак дійсний дозвіл, виданий позивачу, діяв до моменту затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території міста Києва.

Крім того, доводи позивача про те, що розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 грудня 2017 року №1679 є регуляторним актом, а тому повинно оприлюднюватись у спосіб, передбачений законодавством, також не беруться судом до уваги, оскільки правомірність прийняття вказаного розпорядження не є предметом дослідження в межах даного позову.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, покладений на нього обов'язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко

Повний текст рішення виготовлений 17 серпня 2018 року.