Справа № 760/3836/18
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 754/3836/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

08 лютого 2018 року Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради звернувся в суд з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, скасування постанов.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 2-а-4903/11, виданий 15 листопада 2011 року Солом'янським районним судом м. Києва про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік.

Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради неодноразово повідомляв Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що департаментом у межах компетенції у повному обсязі виконано виконавчий лист № 2-а-4903/11, виданий 15 листопада 2011 року. А саме, департамент здійснив нарахування грошової допомоги, сформував та надіслав до Київського міського центру по нарахуванню соціальних виплат список про перерахунок щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1

Разом з тим, Київський міський центр по нарахуванню соціальних виплат листом від 30 листопада 2015 року повідомив Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради про те, що нараховану ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 4838 гривень не має змоги виплатити у зв'язку з відсутністю бюджетних призначень на вказані цілі.

01 лютого 2018 року на адресу Департаменту надійшли постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а саме:

- постанова про накладення штрафу від 12 січня 2018 року в розмірі 10200 гривень;

- постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12 січня 2018 року в сумі 173 гривні 66 копійок;

- постанова про стягнення виконавчого збору від 12 січня 2018 року в розмірі 14892 гривні;

- постанова про закінчення виконавчого провадження від 12 січня 2018 року.

Вважає зазначені постанови такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства та є безпідставними.

Просить суд ухвалити рішення, яким:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 12 січня 2018 року;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12 січня 2018 року;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. щодо винесення постанови про стягнення з виконавчого збору від 12 січня 2018 року;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 12 січня 2018 року;

- скасувати постанову старшого державного виконавця про накладення штрафу від 12 січня 2018 року;

- скасувати постанову старшого державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12 січня 2018 року;

- скасувати постанову старшого державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 12 січня 2018 року;

- скасувати постанову старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 12 січня 2018 року.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року позовну заяву Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради залишено без руху.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні.

З відзиву на позовну заяву представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради листом від 26 листопада 2015 року повідомив відділ про те, що департамент не уповноважений на нарахування, перерахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня, тому здійснити виконання неможливо. Посилання департаменту на те, що всі виплати здійснюються безпосередньо центром, а тому вимога про виплату має бути пред'явлена саме до нього, не ґрунтується на законі. Станом на 12 січня 2018 року боржником рішення суду не виконано, а тому на підставі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення суду без поважних причин на боржника було накладено штраф у подвійному розмірі в сумі 10200 гривень. 12 січня 2018 року до органів досудового розслідування скеровано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення боржником. Таким чином, дії державного виконавця проведені у відповідності до вимог закону.

З відповіді на відзив на позовну заяву Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради вбачається, що невиконання центром судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. На виконання Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» прийнято постанову КМУ від 03 вересня 2014 року «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою». Зазначений Порядок визначає, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходження боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Встановлено, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2011 року зобов'язано Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, як інваліду війни ІІІ групи, недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за виключенням виплат, здійснених у 2011 році (а.с. 99-101).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2012 року постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2011 року залишена без змін (а.с. 102-103).

Постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2011 року набрала законної сили.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 2-а-4903/11, виданий 15 листопада 2011 року Солом'янським районним судом м. Києва про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 21 вересня 2015 року (а.с. 91).

Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради неодноразово повідомляв Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що департаментом у межах компетенції у повному обсязі виконано виконавчий лист № 2-а-4903/11, виданий 15 листопада 2011 року. А саме, департамент здійснив нарахування грошової допомоги, сформував та надіслав до Київського міського центру по нарахуванню соціальних виплат список про перерахунок щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 21-25, 27).

Київський міський центр по нарахуванню соціальних виплат листами від 30 листопада 2015 року та від 05 лютого 2018 року повідомив Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради про те, що нараховану ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 4838 гривень не має змоги виплатити у зв'язку з відсутністю бюджетних призначень на вказані цілі (а.с. 20, 26).

01 лютого 2018 року на адресу Департаменту надійшли постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а саме:

- постанова про накладення штрафу від 12 січня 2018 року в розмірі 10200 гривень (а.с. 13-14);

- постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12 січня 2018 року в сумі 173 гривні 66 копійок (а.с. 11);

- постанова про стягнення виконавчого збору від 12 січня 2018 року в розмірі 14892 гривні (а.с. 16);

- постанова про закінчення виконавчого провадження від 12 січня 2018 року на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 18).

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії встановлена ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частинами 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, накладення штрафу за невиконання та повторне невиконання судового рішення може бути застосоване лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Статтею 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку виконати судове рішення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена в постановах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 24 березня 2015 року (справа № 21-66а15) та 23 березня 2016 року (справа № 750/8608/14).

Станом на день винесення постанови про накладення штрафу - 12 січня 2018 року постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2011 року Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради виконана, про що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України був неодноразово повідомлений Департаментом листами від 06 вересня 2013 року, 26 листопада 2015 року, 17 жовтня 2017 року.

Суду стороною відповідача не надано будь-яких доказів, що містяться, зокрема, у матеріалах виконавчого провадження стосовно невиконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що Київський міський центр по нарахуванню соціальних виплат письмово повідомляв про неможливість виконання рішення суду у справі, у зв'язку з відсутністю бюджетних призначень на вказані цілі.

За таких підстав, невиконання судового рішення Київським міським центром по нарахуванню соціальних виплат в частині виплати нарахованих сум грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Накладення штрафу в такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більше ускладнює його фінансове становище та виконання судового рішення про виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік.

У зв'язку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 05 червня 2012 року було прийнято Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до положень ч. 1 ст. 3 якого, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Тобто, списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

За таких обставин, оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу від 12 січня 2018 року підлягає скасуванню.

Позивач також просить ухвалити рішення, яким:

- скасувати постанову старшого державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12 січня 2018 року;

- скасувати постанову старшого державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 12 січня 2018 року;

- скасувати постанову старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 12 січня 2018 року.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Позивач посилається на п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Вбачається, що дія зазначеного закону розповсюджується на рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2011 року визнано дії протиправними та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату допомоги.

За таких обставин, позивач не звільнений від сплати виконавчого збору, а тому вимога про скасування постанови старшого державного виконавця про стягнення з виконавчого збору від 12 січня 2018 року задоволенню не підлягає.

Крім того, витрати виконавчого провадження боржник також має сплачувати, що передбачено ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, вимога про скасування постанови старшого державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12 січня 2018 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 63 цього закону у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 12 січня 2018 року винесена державним виконавцем на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вбачається, що рішення державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження є правомірним та таким, що відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 27, 39, 42, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (м. Київ, просп. Комарова, 7, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання дій протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича щодо винесення постанови про накладення штрафу від 12 січня 2018 року у виконавчому проваджені № 48793841 за невиконання рішення з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-4903/11, виданого 15 листопада 2011 року Солом'янським районним судом м. Києва.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 12 січня 2018 року у виконавчому проваджені № 48793841 за невиконання рішення з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-4903/11, виданого 15 листопада 2011 року Солом'янським районним судом м. Києва.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: