Справа № 2а/0370/1606/12
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

21 серпня 2018 року

справа №2а/0370/1606/12

адміністративне провадження №К/9901/8092/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Електротермометрия» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2013 року у складі судді Ксензюка А.Я. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у складі суддів Бруновської Н.В., Костіва Ю.О., Шавеля Р.М. у справі №2а/0370/1606/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Електротермометрия» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

05 червня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Електротермометрия» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень податкового органу від 22 травня 2012 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 115140 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції на 543,5 грн. та № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 575700 грн. за чотири місяці 2011 року, з мотивів безпідставності їх прийняття.

Справа розглядалася неодноразово, судові рішення, які є предметом перегляду у даній справі, прийняті на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 10 червня 2013 року.

12 липня 2013 року постановою Волинського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року, в задоволені адміністративного позову відмовлено з мотивів доведеності податковим органом складу податкових правопорушень, обумовленого за висновками судів попередніх інстанцій ненаданням під час перевірки податковому органу та судами впродовж розгляду справи доказів, які б підтверджували транспортування придбаного позивачем товару та його прийняття чи обліку.

18 червня 2015 року Товариством подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нову постанову, якою визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення податкового органу від 22 травня 2012 року.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на відсутність складу податкових правопорушень, покладених в основу прийняття податкових повідомлень-рішень, не дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів та необґрунтоване відхилення клопотання про залучення у якості третьої особи на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваметсервіс».

22 червня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства та витребувано справу з Волинського окружного адміністративного суду справу №2а/0370/1606/12.

28 липня 2016 року справа №2а/0370/1606/12 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

24 січня 2018 року справа №2а/0370/1606/12 з касаційною скаргою К/9901/8092/18 передана до Верховного Суду.

Відповідачем заперечення або відзив до Суду не надавалися, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 00225644, перебуває на податковому обліку з 22 серпня 1994 року, є платником податку на додану вартість.

Податковим органом у березні-квітні проведено планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання зокрема вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, результати якої викладені в акті перевірки від 28 квітня 2012 року №980/22-1/00225644 (далі - акт перевірки).

22 травня 2012 року керівником податкового органу прийняті податкові повідомлення-рішення згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акту перевірки.

Податковим повідомленням-рішенням № зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 575700 грн. за чотири місяці 2011 року, внаслідок порушення пункту 5.1, 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства» від 22 травня 1997 року №287/97, пункту 44.1, 44.7 статті 44, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням-рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 115140 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції на 543,5 грн. Правовою підставою збільшення суми грошового зобов'язання визначені положення підпунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції застосовані на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Вищий адміністративний суд України скеровуючи справу на новий судовий розгляд в ухвалі від 10 червня 2013 року зазначив, що із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх доводів щодо неправомірності формування податкового кредиту позивача, податковий орган вказував, що операції з поставки товару були фіктивними. Судами попередніх інстанцій не досліджено обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Акваметсервіс», а саме можливостей контрагента позивача щодо поставки товарів, зокрема, наявності технічних можливостей, транспортування товару, питання щодо фактичної оплати поставленого товару в ціні його придбання, з відповідним документальним підтвердженням.

Також судами обох інстанцій не досліджено питання щодо формування позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в 2011 році у відповідності до вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та Податкового кодексу України.

Дослідження даних обставин необхідне для правильного застосування норм матеріального права і, відповідно, прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Під час нового розгляду справи судами попередніх інстанцій вимоги суду касаційної інстанції не виконані.

Суд першої інстанції установив, що 1 березня 2011 року між позивачем, як покупцем та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Акваметсервіс», як постачальником, за умовами якого постачальник своїми силами поставляє товар Покупцю. На підтвердження факту придбання даного товару позивачем надало суду копії видаткових та податкових накладних та докази оплати товару.

Долучені до матеріалів перевірки документи на предмет їх відповідності підставам формування бухгалтерського обліку відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-14, не досліджені, відповідність або не відповідність їх первинним документам не встановлено. Долучені до матеріалів ксерокопії (світлокопії) не засвідчені судом.

Суд першої інстанції з посиланням на приписи Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15 червня 1965 року №П-6, та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 року №П-7, доводить обов'язковість складення акту прийому-передачі продукції та відповідного його оформлення. При цьому не встановлює обставин, за якими ці Інструкції діють в звичайних або виключних умовах та наявності цих обставин у спірних правовідносинах.

Єдиний недолік наведений постановою суду першої інстанції зведений до обов'язку сторін угоди здійснити передачу товару на підставі належним чином оформлених актів прийому-передачі продукції, якими за висновком суду першої інстанції є товаросупровідні документи на підтвердження транспортування товару, актів прийому-передачі продукції на підтвердження отримання товару від продавця у відповідній кількості та належної якості.

Суд апеляційної інстанції висновувався на тому, що належних доказів, які б підтверджували транспортування придбаного позивачем товару та його прийняття чи облік (товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі товару, тощо) позивачем до перевірки не надавалось. Також таких документів не було надано позивачем у судове засідання.

Жодна норма податкового законодавства покладена в основу прийняття податкових повідомлень-рішень судами попередніх інстанцій не досліджена, фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи судами не встановленні, суди не дослідили зібрані у справі докази, не врахували вказівки Вищого адміністративного суду України викладені ухвалою від 10 червня 2013 року, які на той час були обов'язковими в процесі нового розгляду, не обґрунтували певною мірою відмову у клопотанні про залучення контрагента позивача у якості третьої особи до розгляду справи, не встановили обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення.

Судами попередніх інстанцій порушенні норми процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 341, 345, 349, пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 353, статтями 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Електротермометрия» задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі №2а/0370/1606/12 скасувати.

Справу №2а/0370/1606/12 направити на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер