Справа № 822/2126/18
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2126/18
РІШЕННЯ

іменем України

13 серпня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участю:секретаря судового засідання Мартинюк А.В. позивача - Романюка В.М., представників відповідача - Напорчук О.В., Кучерявої Т.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом адвоката Романюка Валерія Миколайовича до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ДФС України, яка полягала у не здійсненні службового розслідування відносно службових осіб Головного управління ДФС у Хмельницької області, після отримання скарги адвоката Романюка В.М. від 05.05.2018 року за №1/05-05/2018;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України провести обов'язкове службове розслідування відносно службових осіб Головного управління ДФС у Хмельницької області, щодо обставин, викладених у скарзі адвоката Романюка В.М. від 05.05.2018 року за №1/05-05/2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним 05 травня 2018 року до ДФС України було направлено рекомендованим листом скаргу №1/05-05/2018, яка була зареєстрована у відповідача 07.05.2018 року під номером 5030/Адв. У зазначеній вище скарзі адвокат просив провести службове розслідування щодо посадових осіб ГУ ДФС у Хмельницькій області, відповідальних за узгодження повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ. 25 травня 2018 року відповідач склав лист-відповідь «Про розгляд скарги» вихідний номер 7584/р/99-99-12-03-02-14, який було направлено поштою позивачу. У своїй відповіді від 25.05.2018 року відповідач зазначив про відсутність підстав для проведення службового розслідування відносно службових осіб ТУ ДФС у Хмельницькій області. Позивач не погоджуючись із таким рішенням відповідача, вважає, що порушено його право, як адвоката, звернувся до суду з адміністративним позовом.

16.07.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що звертаючись до ДФС України зі скаргою від 05.05.2018 року за № 1/05-05/2018 адвокат Романюк В.М. діяв не від свого імені, а від імені ТОВ "Хмельницькі барви" (про що свідчить зміст скарги), тому, наслідки розгляду скарги від 05.05.2018 року за № 1/05-05/2018 гіпотетично можуть мати вплив на інтереси саме ТОВ "Хмельницькі барви", а не адвоката Романюка В.М., який звернувся з позовом до суду. Вказує, що проведення чи не проведення службового розслідування не тягне порушення прав та інтересів ні ТОВ "Хмельницькі барви", ні тим більше позивача. Із змісту позовної зави не вбачається обґрунтування порушення прав, свобод та інтересів чи то безпосередньо позивача адвоката Романюка В.М., чи то особи в інтересах якої ним надавалась правова допомога. Дії контролюючого органу щодо проведення чи не проведення службового розслідування є лише службовою діяльністю працівників ДФС. Зазначені дії самі собою не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків. Тому, висновки викладені в листі ДФС України від 25.05.2018 року є відображенням дій працівників органів ДФС і самі собою не породжують для платника податків правових наслідків, та відповідно не порушують права позивача. Питання ініціювання дисциплінарного провадження віднесено до повноважень суб'єкта призначення, про що приймається відповідне рішення. Тому, враховуючи зазначене просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та надав суду пояснення за змістом даного адміністративного позову.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та надали суду пояснення згідно поданого відзиву на даний адміністративний позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

05 травня 2018 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою, як представник ТОВ "Хмельницькі барви", в якій зазначив, що 06 квітня 2018 року за рішенням суду про стягнення коштів у справі №822/2338/17 була виплачена пеня у розмірі 372 740,06 грн. (платіжне доручення №2493). Крім того, у справі №822/3520/17 (рішення від 14.02.2018 року, яке набрало законної сили 03.05.2018 року) було встановлено, що ГУ ДФС в Хмельницькій області не вчинено внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ "Хмельницькі барви" по податковим деклараціям від 19.04.2016 року №, від 14.05.2016 року №, від 16.06.2016 року №. Як наслідок, за період з 08.11.2017 року по 15.12.2017 року з бюджету має бути сплачено 104 246,17 грн. пені. 16 листопада 2017 року слідчим відділом прокуратури області на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 20.10.2017 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000255 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Враховуючи ту обставину, що виплачені 06.04.2018 року кошти (пеня) у сумі 372 740,06 грн. вважаються збитками державного бюджету, чим заподіяно значну матеріальну шкоду державі службове розслідування щодо посадових осіб, відповідальних за узгодження сум бюджетного відшкодування у ГУ ДФС в Хмельницькій області, має бути проведене обов'язково. Враховуючи приписи законодавства, позивач просив відповідача невідкладно провести службове розслідування із відстороненням державних службовців від виконання посадових обов'язків осіб відносно посадових осіб ГУ ДФС у Хмельницькій області, відповідальних за узгодження повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ.

До скарги позивач додав копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера N 020463 від 18.11.2016 року, платіжного доручення N 2493 від 06.04.2018 року, заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.10.2017 року.

25 травня 2018 року Державна фіскальна служба України розглянула скаргу, та надала відповідь «Про розгляд скарги», оформлену листом вихідний номер 7584/р/99-99-12-03-02-14, який було направлено поштою позивачу. У своїй відповіді від 25.05.2018 року відповідач зазначив, що рішення судів про стягнення з Державного бюджету пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ оскаржено в касаційному порядку. Ухвалою Верховного Суду № К/9901/26677/18 від 03.03.2018 року відкрито касаційне провадження. Відповідачем подано клопотання про зупинення виконання судових рішень першої та апеляційної інстанції. А тому враховуючи зазначене, оскільки тривають процедури судового оскарження, то відсутні підстави для проведення службового розслідування відносно службових осіб ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, внаслідок чого звернувся до суду з адміністративними позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Пунктом 4 частини першої статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відтак завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, порушення вимог Закону діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на те, що адвокатом Романюком Валерієм Миколайовичем направлено скаргу від 05.05.18 з метою захисту прав клієнта ТОВ "Хмельницькі барви", то прийняте рішення за результатами розгляду поданої скарги № 7584/р/99-99-12-03-02-14 від 25.05.2018, порушує права ТОВ "Хмельницькі барви".

А відтак, позивач, адвокат Романюк Валерій Миколайович, не є суб'єктом правовідносин, які склалися у результаті прийняття вказаного рішення та вчинення відповідачем дій щодо його прийняття та направлення.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.01.2018 у справі К/9901/1141/18 802/2678/15-а .

Суд не встановив наявності у позивача факту порушеного права, адже до відповідача звертався позивач не особисто, а як представник ТОВ "Хмельницькі барви".

Таким чином, внаслідок дій відповідача щодо розгляду скарги адвоката Романюка В.М., в інтересах ТОВ "Хмельницькі барви", від 05.05.2018 року за №1/05-05/2018, право на звернення до суду з позовом про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання вчинити дії виникло не у адвоката Романюка В.М. (представника за договором про надання правової допомоги), а у Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькі барви" (суб'єкта в інтересах якого була подана скарга).

Оскільки в ході судового розгляду справи позивачем не доведено, а судом не встановлено факту безпосереднього порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача діями відповідача, то в задоволенні позовних вимог адвоката Романюка Валерія Миколайовича слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову адвоката Романюка Валерія Миколайовича до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16 серпня 2018 року

Позивач:Адвокат Романюк Валерій Миколайович (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Державна фіскальна служба України (Львівська площа, 8, м. Київ 53, 04053 , код ЄДРПОУ - 39292197)

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький