Справа № 807/87/18
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2018 року м. Ужгород№ 807/87/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_2

представників позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

представників третьої особи 1 - ОСОБА_6, ОСОБА_7

представник третьої особи 2 - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Киблярівської сільської ради, де треті особи - ОСОБА_8, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Киблярівської сільської ради, де треті особи - ОСОБА_8, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, згідно якої просила суд визнати протиправними дії Киблярівської сільської ради Ужгородського району щодо відмови у затвердженні технічної документації та зобовязати Киблярівську сільську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с.Лінці, 212 та надати позивачу земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Лінці, 212 площею 0,1050 ОСОБА_6 у власність.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що протягом багатьох років фактична тверда межа між дворогосподарством позивача та третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_8 зникла та перемістилась. З метою відновлення твердої межі позивач відповідно до порядку, що передбачений ч.2 ст.106 ЗК України та ст.55 Закону України «Про землеустрій», який зазначає, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), уклав договір з Приватним підприємством «Ужгеостар». Підприємство виготовило документацію відповідно до положень Інструкції про встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місце розташування поворотних точок її меж і їх закріплення межовими знаками та згідно ст.39 Земельного Кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно- господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. На підставі картографічних матеріалів генерального плану с.Лінці технічною документацією передбачено встановити та відновити межу між дворогосподарствами позивача та ОСОБА_8. Однак сусідній землекористувач відмовився погоджувати дану технічну документацію. Відповідно до ч.3 ст.158 Земельного Кодексу України позивач звернулася до Кіблярівської сільської ради з метою встановлення і відновлення твердих меж на підставі топографо-геодезичних і картографічних матеріалів відповідно до генерального плану с.Лінці та погодження технічної документації. 08 вересня 2017 року комісія сільської ради з виїздом на місце розглянула заяву, однак, як вважає позивач, в порушення норм Земельного Кодексу України склала акт, яким відмовила позивачу в погоджені документації та погодженню меж згідно картографічних матеріалів. Позивач звернулася до Киблярівської сільської ради з заявою з доданням технічної документації, яка містить технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельної ділянки. Рішенням Киблярівської сільської ради від 08.12.2017 року позивачу відмовлено у затверджені технічної документації та надання земельної ділянки у власність чим порушено її права та інтереси, у звязку з чим позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач та її представники в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив, посилаючись на те, що приймаючи оскаржуване рішення Киблярівська сільська рада діяла в межах повноважень та у спосіб визначений законом, оскільки для затвердження технічної документації однією із обов'язкових умов є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. На момент прийняття оскаржуваного рішення встановлено відсутність погодження меж земельної ділянки між землекористувачами, відтак Киблярівська сільська рада позбавлена можливості затвердити технічну документацію, оскільки земельна ділянка не погоджена.

Представники третьої особи ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову також заперечили, посилаючись на те, що ОСОБА_8 погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами не надавав, оскільки ділянка позивача накладається на земельну ділянку ОСОБА_8, а тому в даному випадку фактично наявний спір про право, за таких обставин представники третьої особи просили суд у задоволенні даного адміністративного позову відмовити повністю.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи, однак надіслав письмовий відзив на подану позовну заяву, згідно якого також заперечив щодо задоволення даного адміністративного позову.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, ОСОБА_2 звернулася до Кіблярівської сільської ради з метою встановлення і відновлення твердих меж на підставі топографо-геодезичних і картографічних матеріалів відповідно до генерального плану с.Лінці та погодити технічну документацію. 08 вересня 2017 року комісія сільської ради з виїздом на місце розглянула заяву, однак, як вважає позивач, в порушення норм Земельного Кодексу України склала акт яким відмовили позивачу в погоджені документації та погодженню меж згідно картографічних матеріалів. Позивач звернулася до Киблярівської сільської ради з заявою з доданням технічної документації, яка містить технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельної ділянки. Рішенням Киблярівської сільської ради від 08.12.2017 року позивачу відмовлено у затверджені технічної документації та надання земельної ділянки у власність чим порушено її права та інтереси, у звязку з чим позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян. Одними з основних принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян та забезпечення гарантій прав на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Згідно ч. 1, 2 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що відновлення та встановлення меж земельної ділянки здійснюється, зокрема за погодженням меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Порядок вирішення питань регулювання земельних відносин, а також дотримання земельного законодавства входить до повноважень міських рад. Вказані питання вирішують виключно на пленарних засіданнях міських рад.

В статті 79 Земельного кодексу України (надалі - Кодексу) міститься визначення терміну ''земельної ділянки" як частини земної поверхні з встановленими межами, певним місцем розташування, визначеними щодо неї правами. Механізм формування земельної ділянки як певного об'єкту цивільних прав визначено законодавцем у статті 79-1 Земельного кодексу України та полягає у визначенні її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Державній реєстрації у Державному земельному кадастрі підлягають сформовані земельні ділянки.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Кодексу).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 Кодексу).

Статтею 55 Закону України "Про землеустрій" встановлено що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.

Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:

а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом);

г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем;

ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території);

д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

є) копію правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об'єкти зареєстровані);

ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт;

з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів);

и) кадастровий план земельної ділянки;

і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;

ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Вищевказана норма також вказана в 377 Цивільного кодексу України встановлено те до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 106 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (далі - Інструкція), пунктом 3.12 якої передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Постановою Верховного суду України від 11.07.2018 по справі №263/11779/16-ц зазначено що відповідно до частин першої, другої статті 198 Кодексу кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України (частина друга статті 50 Закону України "Про землеустрій").

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

Тобто, погодження меж земельної ділянки із суміжними власники (користувачами) є обов'язковим при виділенні земельної ділянки у власність.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч. 1 ст. 79-1 Кодексу).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч. 1 ст. 79-1 Кодексу).

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч. 10 ст. 79-1 Кодексу).

На даний час, Держгеокадастр України, його структурні підрозділи та посадові особи - державні кадастрові реєстратори здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. Державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (стаття 1 Закону України "Про державний земельний кадастр").

Відповідно до статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Як вбачається із оскаржуваного позивачем рішення Киблярівської сільської ради від 08.12.2017 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_2С." таке прийнято у відповідності до земельного законодавства, оскільки земельна ділянка Позивачки не сформована у відповідності до Закону України "Про державний земельний кадастр", кадастровий номер не присвоєно, будь які відомості у Державному земельному кадастрі відсутні. Крім того у відповідності до законодавства кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність про затвердження документації із землеустрою щодо конкретних земельних ділянок, що є обов'язковою умовою для прийняття законного рішення.

Киблярівська сільська рада листом від 20.11.2017 №209/02-21 проінформувала Позивачку про те що відмовляє у затверджені технічної документації вказуючи на причини відмови та рекомендувала спочатку вирішити спірне питання, щодо встановлення межі даної земельної ділянки, та сформувати земельну ділянку як об'єкт на підтвердження чого додати до технічної документації витяг із державного земельного кадастру на земельну ділянку.

Матеріали справи свідчать, що рішення від 08.12.2017 року про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 прийнято Киблярівською сільською радою на 19 сесії 7 скликання, у зв'язку із заявою про непогодженням суміжної межі земельної ділянки ОСОБА_8

Отже, приймаючи дане рішення відповідач діяв відповідно до закону в межах наданих повноважень. При цьому, позивачем та його представником під час судового розгляду справи не надано доказів погодження меж земельної ділянки з ОСОБА_8, та сформування в контексті даної земельної ділянки.

Крім того, згідно Протоколу комісії з питань земельних ресурсів, приватизації та соціального розвитку села від 08.09.2017 року позивачу ОСОБА_2 у разі непогодження гр.ОСОБА_8 меж земельної ділянки рекомендовано вирішувати дане питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення публічно-правових спорів, в яких однією із сторін є суб'єкт владних повноважень.

Згідно ч. 1. ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи викладене, питання погодження меж земельної ділянки між позивачем ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_8М, повинно вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України сплачені позивачем судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Киблярівської сільської ради, де треті особи - ОСОБА_8, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.08.2018 року

СуддяОСОБА_9