Справа № 822/970/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/970/18

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

16 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив визнати протиправними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо відмови нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності із втратою 60% працездатності внаслідок захворювання у відповідності до вимог ст. 97 Закону України Про Національну поліцію; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності із втратою 60% працездатності внаслідок захворювання у відповідності до вимог ст. 97 Закону України Про Національну поліцію в сумі 158 580 (сто пятдесят вісім тисяч пятсот вісімдесят) грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року позов задоволено частково:

-визнано протиправними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності із втратою 60% працездатності внаслідок захворювання у відповідності до вимог статті 97 Закону України Про Національну поліцію;

-зобовязано Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності із втратою 60% працездатності внаслідок захворювання у відповідності до вимог статті 97 Закону України Про Національну поліцію; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що інвалідність позивачу встановлено до моменту звільнення з поліції, що не відповідає вимогам п.3 та 4 ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

10 червня 2018 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв'язку із чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

З урахуванням вимог п.п.1,2 ч.1 ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 в період з 15.08.1997 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 03.02.2016 - в органах Національної поліції.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальнї експертної комісії серії АВ №068451 позивачу з 13 січня 2016 року встановлено ІІ групу інвалідності у звязку із захворюванням, повязаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Свідоцтвом про хворобу №1 від 11.01.2016 року також підтверджено наявність у позивача захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом Голови Національної поліції України від 03.02.2016 №71о/с ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію (через хворобу).

10 березня 2017 року позивач звернувся до начальника Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою (рапортом) про проведення виплати одноразової грошової допомоги у звязку з тим, що йому 13 січня 2016 року встановлено інвалідність ІІ групи, отриманої внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 14.04.2017 № К-626 ОСОБА_2 відмовлено у виплаті грошової допомоги, у звязку з відсутністю правових підстав для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності. Відмову мотивовано тим, що інвалідність останньому встановлена до звільнення зі служби в поліції, а не протягом шести місяців після звільнення.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що визначений статтею 97 Закону України Про Національну поліцію шестимісячний строк, не скасовує право на отримання одноразової грошової допомоги у звязку із захворюванням набутим під час проходження служби у поліції, а є лише граничним строком отримання інвалідності особи, що дає право на виплату вказаної допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

У статті 3 Закону № 580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 3 та 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

На вказаний Порядок також і посилається відповідач в апеляційній скарзі.

Відповідно до п.1 Р.ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності-дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як встановлено колегією суддів, інвалідність позивачеві встановлена з 13.01.2016 року.

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 року № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку пов'язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ-обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ цього Порядку посадові особи органів поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Разом з цим, передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

За приписами п. 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Положеннями п. 5 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV вказаного Порядку встановлено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Зазначений висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно з п. 2 розділу IV Порядку № 4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови-письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як слідує з матеріалів справи, позивач 10 березня 2017 року звернувся до начальника Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою (рапортом) про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги, в зв'язку з встановленням інвалідності ІІ групи, отриманої внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ та надав пакет всіх необхідних, передбачених Порядком № 4, документів.

Проте, відповідач, всупереч вказаному Порядку не прийняв відповідного рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу, а лише 14.04.2017 підготував та направив на адресу останнього лист, яким повідомлено про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність позивачу встановлена до звільнення зі служби в поліції, а не протягом шести місяців після звільнення.

При цьому, відповідно до довідки до акту МСЕК серії АВ №068451, ІІ група інвалідності позивачу встановлена під час проходження служби в органах Національної поліції.

Водночас, як встановлено судами та не заперечувалося відповідачем, захворювання позивача в результаті, якого він отримав інвалідність, пов'язане виключно з проходженням останнім служби в Національній поліції.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про необгрунтованість відмови відповідача в призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про національну поліцію" з тих підстав, що інвалідність останнього настала до звільнення зі служби в поліції, оскільки на думку колегії суддів в даній нормі закону, вказано граничний строк після звільнення зі служби поліцейського, в межах якого в разі настання інвалідності пов'язаної з проходженням служби, останній матиме право на отримання одноразової грошової допомоги. Однак, в ній не зазначено, що право на отримання грошової допомоги, наступає в разі отримання інвалідності лише після звільнення особи, що проходила службу в органах Національної поліції.

Крім того, як вже зазначалось колегією суддів, наслідком звільнення позивача зі служби слугувало саме захворювання, яке потягнуло за собою встановлення інвалідності та унеможливлювало подальше проходження служби останнім на посаді поліцейського.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач безпідставно посилається на листи Національної поліції від 22.02.2018 року № 572/29/2/01-2018 та 03 березня 2018 року № 2625/09/30-2018, оскільки зазначені листи носять рекомендаційних характер та не є нормативно-правовими актами.

Також, колегія суддів зауважує, що такі листи надійшли на адресу відповідача вже після виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

За правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п'ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем не доведено правомірності дій щодо відмови в призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 33, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4