Справа № 804/2246/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Справа № 804/2246/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
27 березня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.02.2018 року №4395-1319-0464/1 зі сплати земельного податку за періоди 2015-2017 роки.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона отримала податкове повідомлення-рішення від 02.02.2018 року № 4395-1319-0464/1 зі сплати земельного податку за періоди 2015-2017 роки, а також розрахунок земельного податку за 2018 рік. Позивач не погоджується з виставленим податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем та з 01.01.2012 року є платником єдиного податку на другій групі спрощеної системи оподаткування, а нежитлова будівля магазину за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Томська, 25, загальною площею 173,70 кв.м. використовується позивачем виключно для провадження своєї господарської діяльності, внаслідок чого у неї відсутній обовязок зі сплати земельного податку за земельну ділянку, на якій розміщена будівля магазину.
Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року зазначений адміністративний позов було залишено без руху у зв'язку з його невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
16 квітня 2018 року позивачем усунено недоліки та подано уточнену позовну заяву з ідентичними позовними вимогами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 10 травня 2018 року о 11 год. 00 хв.
10 травня 2018 року у судовому засіданні розпочато розгляд справи по суті.
11 травня 2018 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій ОСОБА_2 просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 4395-1319-0464 від 02.02.2018 року зі сплати земельного податку за 2018 рік та податкове повідомлення-рішення № 4395-1319-0464/1 від 02.02.2018 року зі сплати земельного податку за 2015-2017 роки.
Відповідач - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечував, подав до суду відзив, який залучений до матеріалів справи та в якому відповідач пояснив, що контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить нежитлове приміщення - будівля магазину, загальною площею 170,8 кв.м. за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 25. Таким чином, відповідно до вимог Податкового кодексу України земельна ділянка під обєктами нерухомості (будівлями та спорудами), яка є у користуванні позивача, є обєктом оподаткування в 2015-2017 роках, а ОСОБА_2, як користувач земельної ділянки, є платником земельного податку, у звязку з чим відповідачем визначено суми податкових зобовязань за платежем: «земельний податок з фізичних осіб», а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено обґрунтовано на підставі чинного законодавства та у межах наданих відповідачу повноважень.
Сторони у судове засідання 29.06.2018 року не зявились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від сторін надійшло клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України).
З огляду на положення частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.
Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, виданого виконавчим комітетом Самарської районної рди у м. Дніпропетровську, ОСОБА_2 зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця з 14.03.2000 року та перебуває на обліку в Лівобережній обєднаній державній податковій інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (Смарський район).
Видами діяльності позивача є: Код КВЕД 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах (основний); Код КВЕД 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах, що підтверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку від 22.02.2018 року.
Згідно свідоцтва платника єдиного податку серії А №724542, ОСОБА_2 з 01 січня 2012 року є платником єдиного податку другої групи, здійснює провадження господарської діяльності за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Томська, 25.
02 лютого 2018 року на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 розділу ХІІ Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення форми «Ф» №4395-1319-0464/1 про визначення суми податкового зобовязання за платежем: «земельний податок з фізичних осіб» у загальному розмірі 74 875,18 грн., з них 8 845,31 грн. за 2015 рік, 38 683,23 грн. за 2016 рік, 29 346,64 грн. за 2017 рік.
Вказане податкове повідомлення рішення було отримано позивачем 20.02.2018 року.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
У підпункті 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
Статтею 269 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (стаття 270 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Згідно із пунктом 287.6 статті 287 Податкового кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
Отже, виходячи з наведеного, особа, яка придбала будівлю має сплачувати земельний податок на загальних підставах за земельну ділянку, на якій розташовано таку будівлю, з урахуванням прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Крім того, в розумінні наведених норм обов'язок зі сплати земельного податку для фізичної особи-власника чи користувача земельної ділянки залишається незмінним незалежно від реалізації цією особою певних наданих їй прав, у разі набуття нею статусу суб'єкта господарювання, діяльність якого пов'язана з використанням земельної ділянки або без такого.
Разом з тим, в силу приписів пункту 269.2 статті 269 Податкового кодексу України, особливості справляння податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.
Спрощена система оподаткування, обліку та звітності, у відповідності до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України, це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Відповідно до підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, у тому числі, податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що використання позивачем власного нежитлового приміщення у своїй господарській діяльності та наявність у нього статусу платника єдиного податку першої - третьої груп, обумовлює звільнення його від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку).
Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.03.2018 року по справі № 815/2146/17.
В даному випадку, ОСОБА_2 є платником єдиного податку другої групи, власником нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 25, і за загальним правилом є платником земельного податку, за виключенням використання земельної ділянки для провадження господарської діяльності.
Судом встановлено, що 29.10.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю агропромисловий комплекс «Самара» (Продавець) та Алтуховою (дошлюбне прізвище ОСОБА_2В.) ОСОБА_3 (Покупець) було укладено договір купівлі продажу будівлі магазину, загальною площею 173,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Томська б. 25. Договір посвідчений нотаріально. Відомості про реєстрацію прав власності на нерухоме майно внесені до Реєстру прав на нерухоме майно, о підтверджується Витягом з Реєстру від 11.05.2005 року.
Належне позивачу нежитлове приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Томська, 25, використовуються нею як фізичною особою-підприємцем, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, для здійснення господарської діяльності, що підтверджується документами (видатковими накладними, книгою обліку доходів та видатків підприємця для платників єдиного податку, податковими деклараціями) з яких вбачається, що поставка та придбання будівельних матеріалів здійснюється саме за вищевказаною адресою.
При цьому суд зазначає, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області не надано доказів, яким чином відповідачем після з'ясування наявності у позивача права власності на нерухоме майно встановлено використання чи невикористання його для здійснення господарської діяльності, тоді як відповідач посилається лише на факт перебування нерухомого майна у власності позивача.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість правової позиції позивача щодо протиправності нарахування земельного податку, оскільки позивач використовує нежитлове приміщення у власній господарській діяльності, оподатковується на спрощеній системі та є платником єдиного податку ІІ групи з 2012 року, у звязку із чим, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 02.02.2018 року №4395-1319-0464/1.
Стягнути на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1, М. Дніпро, вул. Марії Ярової б. 3) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (код ЄДРПО 39394856, м. Дніпро, вул. Сімферопольска, 17) судові витрати у розмірі 748,75 грн. (сімсот сорок вісім гривень сімдесят пять копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1