Справа № 1640/2471/18
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року м. ПолтаваСправа №1640/2471/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання зарахувати період роботи в Божківській середній школі з 07.07.1989 по 01.09.1989 та з 01.09.1989 по 01.09.1991 при підрахунку страхового стажу та провести перерахунок пенсії з 29.09.2017.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи в Божківській ОСОБА_2 ступенів згідно записів №7 та №8 у трудовій книжці при призначенні пенсії за віком.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

03.08.2018 судом одержано відзив Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що стаття 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає зарахування стажу за роботу за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. Крім того, для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, приймаються письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідач зауважував, що подані ОСОБА_1 копії документів містять розбіжності, із вказаних документів не можливо встановити за якими юридичними підставами укладалися з ОСОБА_1 договори (угоди) в 1989 році (чи це були трудові договори, чи договори підряду за угодами цивільно-правового характеру)

08.08.2018 до суду надійшли письмові пояснення відповідача, у яких зазначено, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи період роботи в Божківській середній школі з 07.07.1989 по 01.09.1989 та з 01.09.1989 по 01.09.1991 ОСОБА_1 необхідно надати договори.

14.08.2018 до суду надійшли пояснення позивача, у яких ОСОБА_1 звертав увагу суду, що до стажу зараховується як робота по трудовому договору, так і по цивільно-правовому, вид трудового договору не впливає на можливість зарахування роботи у стаж.

З урахуванням пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 29.09.2017 призначено пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Однак, при розрахунку розміру пенсійної виплати до трудового стажу не були зараховані наступні періоди роботи: з 07.07.1989 по 01.09.1989 та з 01.09.1989 по 01.09.1991.

Листом від 21.09.2017 №1337 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що при призначенні пенсії за віком не було враховано до страхового стажу період роботи в школі згідно запису №7 та №8 у трудовій книжці. Вищенаведені періоди можуть бути враховані до страхового стажу після подання уточнюючих довідок.

26.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою вх. №278/Ш-02 про зарахування до страхового стажу періоду роботи у Божківській ОСОБА_2 ступенів, згідно записів №7 та №8 у трудовій книжці при призначенні пенсії за віком, на підставі поданих уточнюючих довідок.

До заяви від 26.02.2018 позивачем додано копії довідок Божківської НВК, копії наказів по Божківській середній школі, копії трудової книжки.

Листом від 12.03.2018 позивача повідомлено, що проведений аналіз поданих документів: записи №7 та №8 трудової книжки та довідка від 31.08.2017 №347, витяги з наказів по Божківській середній школі від 07.07.1989 №22, від 01.09.1989 №29 містять розбіжності. Крім того з вказаних документів не можливо встановити за якими юридичними підставами укладалися договори (угоди) в 1989 році. Для розгляду питання можливості врахування до стажу періодів роботи в Божківській ОСОБА_2 ступенів рекомендовано надати до територіального управління Пенсійного фонду відповідні договори.

Вважаючи відмову у зарахуванні до стажу роботи періодів роботи у Божківській ОСОБА_2 ступенів неправомірною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" "в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави /статті 1, 3 Конституції України/.

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України "Права, свободи та обов'язки людини і громадянина". Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регулює Закон України "Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування" від 09.07.2003, який набрав чинності з 01.01.2004 /далі - Закон №1058-IV/. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Порядок і умови зарахування трудового стажу, що дає право на пенсію визначався в різні періоди Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, Законом СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 №1480-І, Законом СРСР "Про державні пенсії" від 14.07.1956.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 вбачається, що:

- у період з 05.05.1989 по 01.09.1989 ОСОБА_1 прийнятий на роботу по договору в Божківську ЗОШ (запис №7);

- у період з 01.09.1989 по 01.09.1991 прийнятий на роботу по договору в Божківську ЗОШ (запис №8).

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №ПО, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Розділом 2 Інструкції визначено правила заповнення трудових книжок.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його "відсутності - місцевим архівом, облархівом, держархівом м.Києва.

Відповідно до пункту 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Водночас, якщо в повністю збереженому архіві відомості про роботу заявника відсутні, то встановити стаж свідками не можна.

Копією довідки 14.06.2017 №309 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1989 по 01.09.1991 зарахований на роботу по оформленню шкільного приміщення по договору згідно наказу від 01.09.1989 №29.

З копії довідки Божківського навчально-виховного комплексу від 14.06.2017 №308 вбачається, що ОСОБА_1 зараховано на роботу по оформленню шкільного приміщення по договору з 07.07.1989 по 01.09.1989 на підставі наказу від 07.07.1989 №22.

Водночас, запис №7 трудової книжки позивача містить відомості про те, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу по договору з 05.05.1989 по 01.09.1989 на підставі наказу від 05.05.1989 №22.

Дійсно трудова книжка позивача та довідка Божківського навчально-виховного комплексу від 14.06.2017 №308 містять розбіжності в частині дати наказу та періоду роботи.

Водночас, період стажу, який просить зарахувати позивач з 07.07.1989 по 01.09.1989 значиться в обох документах як період роботи ОСОБА_1

Оскільки згідно трудової книжки у позивача є, записи з №7 та №8, а саме, дата про прийом на роботу та звільнення з роботи, відповідні номери наказів, назва організації є чіткими, відомості завірені підписом посадової особи та печаткою, то суд вважає їх прийнятними, що дає право на зарахування ОСОБА_1 періоду його роботи з 07.07.1989 по 01.09.1989 (з урахуванням довідки від 14.06.2017) у Божківській середній школі до страхового стажу, та з 01.09.1989 по 01.09.1991 у Божківській середній школі, а тому суд вважає, що відповідачем неправомірно не зараховано вищезазначений стаж.

Доводи відповідача щодо необхідності подання позивачем договорів (трудових чи цивільно-правових) для підтвердження страхового стажу суд вважає необґрунтованими, оскільки договори не є єдиним та безумовним документом, на підставі якого можливо встановити трудовий стаж, крім того зазначені договори не збереглися, про що відповідачу відомо.

Також, суд зауважує, що обов'язок по контролю за нарахуванням внесків та їх сплатою у зазначені вище періоди було віднесено до функцій пенсійного органу, відповідно працівник не міг контролювати правильність та своєчасність сплати роботодавцем соціальних внесків, а відтак, займаючись в спірний період суспільно корисною працею, не повинен зазнавати негативних наслідків, що полягають в обмеженні його права на пенсію.

Отже, заявлений позов, на переконання суду, є обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

На підстав вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 257, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 38702, рнокпп НОМЕР_1) до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ) про зобов'язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ) зарахувати період роботи ОСОБА_1 в Божківській середній школі з 07.07.1989 по 01.09.1989 та з 01.09.1989 по 01.09.1991 при підрахунку страхового стажу та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 38702, рнокпп НОМЕР_1) з 29.09.2017

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_3