Справа № 818/256/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 серпня 2018 року

м. Київ

справа №818/256/17

адміністративне провадження №К/9901/58587/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі №818/256/17 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017, позовні вимоги - задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Державна податкова інспекція у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області 08.08.2018 звернулась з касаційною скаргою до Верховного Суду. Одночасно відповідачем до касаційної скарги додано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

При вирішенні питання щодо поважності наведених заявником підстав пропуску строку касаційного оскарження суд виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017, внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), шляхом викладення його в іншій редакції.

Відповідно до пункту 14 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017) судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Враховуючи викладене, КАС України (редакція від 03.10.2017) зобов'язує суд обчислювати перебіг строку касаційного оскарження за правилами процесуального закону, що діяли на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 212 КАС України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017) касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Керуючись частиною п'ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з'ясовано, що ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 була прийнята у відкритому судовому засіданні та набрала законної сили з моменту ї проголошення. Повний текст вказаного судового рішення було складено в повному обсязі 26.09.2017, а отже останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в межах встановленого частиною другою статті 212 КАС України строку був день із датою 16.10.2017.

В обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження при поданні касаційної скарги відповідач вказує на те, що вперше Державна податкова інспекція у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області подала касаційну скаргу у справі №818/256/17 до суду касаційної інстанції в межах встановленого КАС України строку на касаційне оскарження.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України Черпіцької Л.Т. від 14.12.2017 (К/800/34560/17) Державній податковій інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області було повернуто касаційну скаргу, у зв'язку з тим, що відповідачем не усунуто недоліки, встановлені ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 25.10.2017 про залишення касаційної скарги без руху (ненадання документа про сплату судового збору).

Державна податкова інспекція у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області вдруге 18.04.2018, тобто з пропуском встановленого КАС України строку касаційного оскарження судових рішень, подала касаційну скаргу у справі №818/256/17.

Ухвалою Верховного Суду від 03.05.2018 (К/9901/48700/18) касаційну скаргу відповідача було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статі 332 КАС України, в редакційної чинній на момент вчинення судом процесуальної дії, оскільки наведені скаржником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження підстави визнані судом неповажними, та встановлено строк на усунення вказаних недоліків протягом якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву із зазначенням підстав та наданням доказів, які з об'єктивних причин унеможливили реалізацію права на повторне звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в найкоротші строки.

Ухвалою Верховного Суду від 04.06.2018 Державній податковій інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі №818/256/17, у зв'язку ти тим, що останнім не було усунуто недоліки касаційної скарги встановлені ухвалою Верховного Суду від 03.05.2018 про залишення касаційної скарги без руху.

Державна податкова інспекція у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області втретє 08.08.2018, тобто після значного спливу часу з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги, подала касаційну скаргу у справі №818/256/17з пропуском встановленого КАС України строку.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України (в редакції від 03.10.2017) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 КАС України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Доводи податкового органу щодо поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження зводяться до того, що у зв'язку з арештом грошових коштів на рахунку Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, можливість своєчасної сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі у період з 17.10.2017 по 15.11.2017 у відповідача була відсутню.

Також, як на підставу для поновлення строку касаційного оскарження відповідач посилається на те, що велике навантаження на працівника юридичного відділу Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області ОСОБА_3, який згідно штатного розпису відповідача є одним спеціалістом з юридичних питань, суттєво сповільнило та ускладнило процес підготовки та повторного подання касаційної скарги у даній справі, зокрема, у період з 26.12.2017 по 18.04.2018.

Одночасно, суб'єкт владних повноважень зазначає, що приведення касаційної скарги у відповідність до вимог КАС України (надання документа про сплату судового збору у розмірі визначеному законом) є підставою для поновлення пропущеного строку та відкриття касаційного оскарження незалежно від причин його пропуску.

Разом з тим, наведені відповідачем у заяві про поновлення строку касаційного оскарження підстави не можуть бути визнані судом поважними, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Невиконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто, суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Частиною п'ятою статті 213 КАС України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги вперше, однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Таким чином, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

На підтвердження доводів викладених у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, відповідачем надано копії листів Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області від 04.10.2017, від 01.11.2017, від 07.11.2017, від 14.11.2017, від 15.11.2017, від 17.11.2017 та від 23.11.2017 про надходження документів щодо безспірного стягнення.

Втім, податковим органом не надано суду доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору безпосередньо у справі №818/256/17 фінансування з Державного бюджету України, наприклад, звернення до податкового органу вищого рівня або до органу казначейства з обґрунтуванням необхідності касаційного оскарження судових рішень у даній справі.

Належними доказами поважності підстав значного пропуску строку на касаційне оскарження, у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за звернення до суду з касаційною скаргою, є докази, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій податкового органу, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України, які б свідчили, що податковий орган дійсно бажає реалізувати своє право на касаційне оскарження у даній справі у найкоротші строки.

Також, суд зазначає, що Державна податкова інспекція у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, діючи як суб'єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку податкового органу фінансових операцій (арешт рахунків), зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору (за фактичної наявності такихкоштів), не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов'язків щодо оформлення касаційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов'язаними.

Не свідчать про поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження судових рішень і доводи відповідача щодо великого навантаження на працівника податкового органу відповідального за супроводження даної справи, оскільки питання організації претензійно-позовної роботи працівниками відповідних структурних підрозділів повинні вирішуватись з урахуванням такого фактора та жодним чином не повинно впливати на його процесуальний обов'язок дотримання цього строку.

Податковий орган є суб'єктом владних повноважень, що здійснює свою діяльність на професійній основі, а тому труднощі в організації своєчасного виконання обов'язків працівниками відповідача не є об'єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку.

Крім цього, керівництву Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області було заздалегідь відомо про здійснення реформування в організаційній структурі відповідача, а отже останнє повинно було вчинити необхідні дії, спрямовані на недопущення порушення процесуального строку касаційного оскарження судових рішень.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених відповідачем у заяві про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

У випадку наявності інших підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у строк, визначений законом, відповідач має право звернутися до Верховного Суду з відповідною обґрунтованою заявою.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого відповідач має усунути вказані недоліки та надати суду касаційної інстанції обґрунтовану заяву, вказавши інші підстави та надавши належні докази на підтвердження поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 169, 248, 327, 329, 332, 359 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі №818/256/17 - залишити без руху.

Встановити особі, що подала касаційну скаргу, десятиденний строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Після усунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду