Справа № 214/6917/17(2-а/214/318/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2018 рокусправа № 214/6917/17(2-а/214/318/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: суддя-доповідач: Шальєва В.А.

судді: Білак С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі позивача ОСОБА_2

представника відповідача Москалець А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2018 р. (суддя Чернова Н.В.) в справі № 214/6917/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - УПФУ) про визнання протиправною бездіяльності з відмови в оформленні переходу з одного виду пенсії на інший, зобов'язання здійснити оформлення переходу з пенсії військовослужбовця на пенсію по інвалідності як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зобов'язання нарахувати пенсію в розмірі 6 прожиткових мінімумів та додаткову пенсію в розмірі 50% прожиткового мінімуму відповідно до статей 59, 54, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону № 2148-VІІІ від 03.10.2017 р.; зобов'язання здійснити нарахування та виплату подальшої пенсії відповідно до вимог статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Заявою від 27.04.2018 р. позивачем збільшено позовні вимоги, позивач просить зобов'язати відповідача нарахувати пенсію відповідно до ст. 59 Закону № 2148-VІІІ від 03.10.2017 р. та постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 р.; здійснити нарахування пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 851 від 15.11.2017 р. з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 р. в редакції Закону від 03.10.2017 р.; зобов'язати здійснювати нарахування та виплату подальшої пенсії відповідно до вимог ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2018 р. в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2018 р. здійснена заміна відповідача Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати судове рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджено відповідним посвідченням, відповідно, він має право на пенсійне забезпечення за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому вказує, що ненадання ним документу про безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не є підставою для відмови у задоволенні його вимог, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 цього Закону на нього як особу, що брала безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, розповсюджується дія цього Закону.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.10.2017 р. до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області позивач звернувся із заявою про розгляд доцільності призначення йому пенсії згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Заяву щодо призначення вказаної пенсі позивач до управління не надавав.

Листом від 25.10.2017 № 4-151 позивачу надано роз'яснення, що згідно з документами, наданими ним, право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у позивача відсутнє.

Відповідно до довідки № 3/638 від 09.03.2012 р., виданої технічним управлінням військово-морського флоту Міністерства оборони Російської Федерації, позивач приймав безпосередню участь у ліквідації наслідків ядерних аварій на всіх об'єктах Тихоокеанського флоту, а саме: з 23.10.1985 по 28.12.1985 на К-431; з 29.04.1986 по 02.07.1986 на К-184 і з 25.05.1987 по 02.08.1987 на К-446. В цій же довідці зазначено, що позивач є безпосереднім учасником ліквідації ядерних аварій, які мали місце на кораблях і інших об'єктах Військово-морського флоту.

Згідно з випискою із акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0249142 ОСОБА_2 визнано інвалідом III групи, захворювання пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ядерних об'єктах, з 25.03.2014 первинно.

Відповідно до витягу із протоколу №843 від 09.04.2013 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, його захворювання пов'язані з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації аварії на ядерному об'єкті.

Оскільки позивачем не надано документів про період участі в ліквідації аварії на ЧАЕС, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому відмовив у задоволенні позову.

Суд погоджується з постановою суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, проте вважає за необхідне змінити її в частині обґрунтування висновків суду для прийняття такого рішення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, не вірно застосував нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом 3 групи за захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків військової служби.

Позивач з березня 1990 р. отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

11.10.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив розглянути питання доцільності переведення з військової пенсії на пенсію по інвалідності відповідно до статей 59, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС. До заяви позивачем надано довідку № 3/638 від 09.03.2012 р. технічного управління Військово-морського флоту Міністерства оборони Російської Федерації, відповідно до якої позивач приймав безпосередню участь у ліквідації наслідків ядерних аварій на всіх об'єктах Тихоокеанського флоту, а саме: з 23.10.1985 р. по 28.12.1985 р. на К-431, з 29.04.1986 р. по 02.07.1986 р. на К-184 і з 25.05.1987 р. по 02.08.1987 р. на К-446.; позивач є безпосереднім учасником ліквідації ядерних аварій, які мали місце на кораблях і інших об'єктах Військово-морського флоту.

Згідно з випискою із акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0249142 ОСОБА_2 визнано інвалідом III групи, захворювання пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ядерних об'єктах.

Відповідно до витягу із протоколу №843 від 09.04.2013 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, захворювання позивача пов'язані з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації аварії на ядерному об'єкті.

Відповідачем листом від 25.10.2017 р. повідомлено позивача про відсутність у нього права на призначення йому пенсії в розмірі фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки позивачем не надано документів про участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач не звертався до УПФУ із заявою про призначення пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або переведення його з пенсії, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як зазначено вище, в заяві від 11.10.2017 р. ОСОБА_2 просив розглянути питання доцільності переведення з військової пенсії на пенсію по інвалідності відповідно до статей 59, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі ст. 44 цього Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 4.1 цього Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

За вимогами п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення, перерахунок або переведення з одного виду пенсії на інший, як це має місце в розглядуваному випадку, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Як зазначено вище, позивачем при зверненні до УПФУ з питання призначення пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або переведення на іншій вид пенсії не надавалась заява встановленої форми.

Враховуючи, що позивачем не дотриманий порядок подання документів для призначення пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або переведення на інший вид пенсії, відповідачем не приймалось рішення про відому у переведенні позивача на інший вид пенсії або призначення пенсії за іншим Законом.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягають саме порушені права. В розглядуваному випадку позивач не звертався до відповідача з питання призначення пенсії за іншим Законом або переведення на інший вид пенсії у встановленому законодавством порядку, відповідачем не приймалось рішення про відмову призначенні пенсії або переведенні на інший вид пенсії, тобто, відсутні підстави вважати про порушення відповідачем прав позивача з цього питання.

Лист відповідача не є правовим актом індивідуальної дії в розумінні КАС України, а відповідачем не приймалось рішень, які обмежують реалізацію соціальних гарантій позивача чи які свідчать про відмову у виконанні законних вимог, відповідно відсутнє порушене права позивача, яке підлягає захисту в порядку адміністративного судочинства, що обумовлює висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України від 06.12.2016 р.

Суд вважає передчасним висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача права на призначення пенсії по інвалідності за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відповідачем не приймалось рішення про відмову у призначенні пенсії, як й позивачем не ставилось перед компетентним органом питання про призначення пенсії по інвалідності за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв'язку з чим мотивувальна частина судового рішення підлягає зміні.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб'єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2018 р. в справі № 214/6917/17 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2018 р. в справі № 214/6917/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії змінити в частині обґрунтування висновків суду.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20.08.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21.08.2018 р.

Суддя-доповідач: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: І.В. Юрко