Справа № 761/15079/17
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/77/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.,

при секретарі: Ставничому Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві, інспектора Управління патрульної поліції у м.Києві Ільченко О.В., про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Управління патрульної поліції у м.Києві, інспектора Управління патрульної поліції у м.Києві Ільченко О.В., згідно з яким просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №418339 від 23.03.2017 року; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №442551 від 23.03.2017 року.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що вищенаведені постанови є необґрунтованими та безпідставними, а викладені в них обставини не відповідають дійсності.

При цьому, позивач зауважує, що всі його пояснення, клопотання та зауваження були проігнорованими відповідачем із роз'ясненням права оскаржити дії поліції в суді.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_2 від 04.05.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

Разом з тим, у зв'язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку з 17.10.2017 року, Розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2017 року за № 01-08-1030 дану цивільну справу було передано на потворний автоматичний розподіл.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2017 року матеріали даної цивільної справи передано для розгляду судді Мальцеву Д.О.

Ухвалою від 22.11.2017 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні.

09.01.2018 року представником відповідача було подано до суду заперечення на позов, згідно змісту яких відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

09.01.2018 розгляд справи вирішено продовжити у загальному позовному порядку зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 26.04.2018 року було закрито підготовче засідання, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Разом з тим, 12.07.2018 року до суду надійшла заява позивача, в якій він просив розгляд справи проводити за його відстутністю, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засіданні не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 23.03.2017 року інспектором Управління патрульної поліції у м.Києві Ільченко О.В винесено постанову Серії АР №418339 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Також, 23.03.2017 року інспектором Управління патрульної поліції у м.Києві Ільченко О.В винесено постанову Серії БР №442551 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Виходячи зі змісту адміністративного позову, позивач вважає, що вищенаведені постанови, які були винесена відповідачем, є незаконними, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, а вказані постанови підлягають скасуванню, оскільки відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, а викладені в постановах обставини не відповідають дійсності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постановах, винесених відповідачем, не наведено будь-якої оцінки усним поясненням позивача, не наведено доказів, які б їх спростовували.

При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваних постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, до них не додано жодного належного та допустимого доказу.

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушень, зазначених у постановах від 23.03.2017 року, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

За вказаних обставин, суд, приходить до висновку, що факт вчинення позивачем позивачем адміністративних правопорушень не підтверджується жодним доказом, а відповідачем, в порушенням вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в їх вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Також, слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України,якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, враховуючи наявні матеріали, суд вважає, що з боку позивача порушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, не вбачається.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, з метою повного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП відносно позивача закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд/

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві, інспектора Управління патрульної поліції у м.Києві Ільченко О.В., про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії АР №418339 від 23.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скасувати постанову серії БР №442551 від 23.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 12.07.2018 року.

Суддя: