Справа № 817/1187/18
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2018 року м. Рівне №817/1187/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жуковської Л.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фапомед Україна"
про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:

Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фапомед Україна" про стягнення на користь держави в особі Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарської санкції в сумі 65 277, 74 грн. та пені в сумі 274, 19 грн., а всього - 65 551, 93 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.02.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фапомед Україна" було подано звіт форми №10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів. Вказують про те, що згідно поданого звіту середньооблікова кількість штатних працівників становить 296 осіб, середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 65 277, 74 грн. Також зазначають, що відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність і мають працювати на робочих місцях - 12, працевлаштовано - 11, а не працевлаштовано - 1. Вказують про те, що відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" розмір адміністративно-господарської санкції становить 65 277, 74 грн. Також зазначають, що відповідно до ч.2 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції тягне за собою нарахування пені та відповідачу нарахована пеня в розмірі 274, 19 грн.

Ухвалою суду від 23.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 12.06.2018.

У встановленні судом строки відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фапомед Україна" подано відзив на адміністративний позов. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що ТОВ "Фапомед Україна" активно співпрацює з Гощанським районним центром зайнятості з питань пошуку персоналу в тому числі на створенні вакантні робочі місця для осіб з інвалідністю. Вказує про те, що протягом 2017 року підприємство щомісячно подавало до Гощанського районного центру зайнятості звіти за формою З-ПН про наявність вакансій, в яких також вказувалося про наявність вакансій для окремих категорій громадян - осіб з інвалідністю (швачки, укладальника-пакувальника, прибиральника виробничих приміщень, механіка, агента з митного оформлення, контролера якості, помічника бригадира на дільницях основного виробництва, вантажника) із зазначенням у звіті розміру заробітної плати, режиму роботи, характеру роботи, а також серед пакету соціальних послуг - доставка до робочого місця. Зазначає, що протягом 2017 року Гощанським районним центром зайнятості було направлено на працевлаштування одну особу з інвалідністю, яка за станом здоров'я відмовилася від запропонованої роботи. Також зазначає, що вказане свідчить про виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" в повній мірі. Також вказує про те, що жодної особи з інвалідністю для працевлаштування підприємству Фонд не направляв. Враховуючи викладене, просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

12.06.2018 розгляд справи не відбувся, у зв'язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Ухвалою суду від 13.06.2018 розгляд справи було відкладено на 17.07.2018.

В судовому засіданні 17.07.2018 представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні 17.07.2018 представник відповідача надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на адміністративний позов. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

17.07.2018 в судовому засіданні було оголошено перерву на 19.07.2018 для одержання нових доказів, розрахунку виплат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 19.07.2018 вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши вступні слова представників сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фапомед Україна" відноситься до суб'єктів господарювання, яким відповідно до ст. 19 Закону України від 21.03.1991 №875-XII "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон №875-XII), встановлюється норматив робочих місць по працевлаштуванню інвалідів.

Статтею 18 Закону №875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст.19 Закону №875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (ч.2 ст. 19 Закону №875-XII).

Так, чинним законодавством України передбачено гарантії соціального захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця інваліда та покладення на підприємство обов'язку забезпечувати для інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань, але без встановлення для підприємств жодних обмежень щодо обов'язку працевлаштування інвалідів.

Відповідно до п. 2 "Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31 січня 2007 року (далі - Порядок) інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно ч. 3 ст. 18-1 Закону №875-XII державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Отже, на підприємство хоч і не покладається обов'язок працевлаштовувати інвалідів, але покладається обов'язок створювати та належним чином атестувати робочі місця для працевлаштування інвалідів та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч. 2 ст. 20 Закону №875-XII).

Частиною 3 статті 20 Закону №875-XII передбачено, що сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону (ч. 4 ст. 20 Закону №875-XII).

Суд зазначає, що нарахування адміністративно-господарських санкцій за незайняті особами з інвалідністю робочих місць є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв'язку із скоєнням правопорушення, відтак зазначені санкції не можуть застосовуватися у разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів.

Якщо при цьому суб'єкт господарювання вжив усіх передбачених Законом №875-ХІІ заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, тобто коли у його діях відсутній склад правопорушення.

Згідно зі звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, що надавався підприємством до Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2017 році становила 296 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 11 осіб, а кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених, відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 12 (а.с.7, 31-32).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2013 №316 "Про затвердження форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії) " та Порядку її подання", зареєстрованим Міністерством юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520 (далі - Наказ №316) затверджена форма звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії) ".

Відповідно до Наказу №316 форма звітності заповнюється роботодавцями, які подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті незалежно від місцезнаходження. Відповідно до пункту 2.1 Наказу №316 форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

На виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення" та Наказу № 316, відповідач подавав звіти форми №3-ПН про наявність вакантних робочих місць від 04.01.2017, 06.02.2017, 03.03.2017, 11.04.2017, 10.05.2017, 08.06.2017, 06.07.2017, 09.08.2017, 13.09.2017, 10.10.2017, 10.11.2017, 01.12.2017 (а.с.33-94), в яких зазначалося про створені вакантні робочі місця швачки, укладальника-пакувальника, прибиральника виробничих приміщень, механіка, агента з митного оформлення, контролера якості, помічника бригадира на дільницях основного виробництва, вантажника, на які могли бути працевлаштовані особи з інвалідністю. Даний факт підтверджується також і наявним в матеріалах справи листом Гощанської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості №34 від 22.05.2018, в якому зазначається, в тому числі, що центром зайнятості була направлена на підприємство одна особа з інвалідністю для працевлаштування, однак безробітний відмовився від запропонованої вакансії за станом здоров'я (а.с.95-96).

Суд зазначає, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов'язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем протягом 2017 року виконано усі, встановлені законодавством обов'язки із забезпечення працевлаштування інвалідів. Якщо відповідачем вжито усі, передбачені чинним законодавством, заходи із працевлаштування інвалідів, то на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів необхідних професій для їх працевлаштування та відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а відповідач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Щодо розподілу судових витрат у даній справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу

Так, відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи слідує, що представником відповідача було подано для підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги до суду такі документи: копію договору про надання правової допомоги № 01-ФД/2017 від 01.02.2018 (а.с.118-121), копію додатку №2С до договору про надання правової допомоги № 01-ФД/2017 від 17.05.2018 (а.с.122), копію акта № 2С/18-ФМ від 16.07.2018 приймання-передачі наданої правової допомоги (а.с.123), копію платіжного доручення №11800 від 17.07.2018 (а.с.124), звіт про розмір витрат на правову допомогу та детальний опис наданої правової допомоги (а.с.133-134).

При цьому, суд зазначає, що зі змісту наданих відповідачем доказів, зокрема з акта № 2С/18-ФМ від 16.07.2018 приймання-передачі наданої правової допомоги, звіту про розмір витрат на правову допомогу та детального опису наданої правової допомоги не можливо встановити затрачений час на складання відзиву та інших процесуальних документів, а також вчинених інших дій, на які посилався представник відповідача.

Крім того, слід зауважити, що дана адміністративна справа є справою незначної складності та зазначає, що складання адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, не потребує значного часу та такі послуги не є послугами значного обсягу.

Враховуючи викладене та те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для компенсації витрат відповідача на правову допомогу.

Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір на користь сторін не присуджується.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул.Замкова, 10а, кв.1, м.Рівне, 33000, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фапомед Україна" (вул.Островського, 46, смт.Гоща, 35400, ЄДРПОУ 3501120) про стягнення адміністративного-господарської санкції в сумі 65 551, 93 грн. - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 20 серпня 2018 року.

Суддя Жуковська Л.А.