Справа № 808/357/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2018 року

Київ

справа №808/357/16

адміністративне провадження №К/9901/25395/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуОСОБА_2
на постановуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року (колегія суддів у складі:І.Ю. Добродняк, Н.А. Бишевська, Я.В. Семененко)
у справі№ 808/357/16
за позовомОСОБА_2
доЗапорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №30062015/31 від 30 червня 2015, податкової вимоги №1354-23 від 10 листопада 2015, рішення про опис майна у податкову заставу №8 від 10 листопада 2015 року й акт опису майна №8 від 18 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень просив визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (правонаступником, якого є Запорізька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області) №30062015/31 від 30 червня 2015 року; податкову вимогу державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області №1354-23 від 10 листопада 2015 року; рішення державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про опис майна у податкову заставу №8 від 10 листопада 2015 року та акт опису майна №8 від 18 грудня 2015 року, складений податковим керуючим Зайцевою В.В.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше ніж за шість місяців податку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше наступного бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, тобто не раніше 2016 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано:

- податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області № 30062015/31 від 30 червня 2015 року, яким визнано суму грошового зобов'язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000 грн.;

- податкову вимогу державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області №1354-23 від 10 листопада 2015, винесену у відношенні ОСОБА_2, про сплату податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн.;

- рішення державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про опис майна у податкову заставу №8 від 10 листопада 2015 року;

- акт опису майна №8 від 18 грудня 2015 року, складений податковим керуючим Зайцевою В.В.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що застосування контролюючим органом положень Податкового кодексу України з урахуванням внесених Законом змін та рішення з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року. Відповідно відсутність правових підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вказує на необґрунтованість прийняття відповідачем податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу та акта опису майна.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року у даній справі скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення виходив з безпідставності позовних вимог, оскільки позивачем зареєстровано автомобіль Lexus RX 350, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 3456 см3, який відповідає критеріям, визначеним п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 30062015/31 від 30 червня 2015 року на момент його прийняття відповідає вимогам законодавства України, підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні. Відповідно, відсутні підстави і для скасування податкової вимоги № 1354-23 від 10 листопада 2015 року, рішення про опис майна у податкову заставу № 8 від 10 листопада 2015 року та акт опису майна № 8 від 18 грудня 2015 року, які було складено податковим органом у відповідності з вимогами Податкового кодексу України внаслідок прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 30062015/31 від 3 червня 2015 року і несплати визначеного контролюючим органом грошового зобов'язання, яке на момент прийняття означених податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу та складення акту опису майна в розумінні Податкового кодексу України набуло статусу податкового боргу.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його позову.

У письмових запереченнях на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що листом № 846/7/08-01-17-01-11 від 05 лютого 2015 року Головне управління ДФС у Запорізькій області надало податковій інспекції відомості оперативних даних комп'ютерної бази даних Центрального серверу ДДАІ МВС України АІПС «Автомобіль» станом на 13 січня 2015 року щодо зареєстрованих на території Запорізької області легкових транспортних засобів з об'ємом двигуна більше 3000 см3, які зареєстровані в період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2014 року.

Згідно цих даних позивач - ОСОБА_2 24 квітня 2012 року здійснив першу реєстрацію транспортного засобу Lexus RX 350, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2, об'єм двигуна 3456 см3.

Рішенням Запорізької міської ради від 15 січня 2015 року №8 затверджено Положення про податок на майно (в частині транспортного податку).

30 червня 2015 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 30062015/31, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25000 грн.

11 листопада 2015 позивач повідомив податковий орган, що вищевказаний автомобіль у нього викрадено, тому він вважає, що немає підстав для сплати транспортного податку за автомобіль, що вибув із його власності.

Відповідач листом № 2934/10/17-04 від 24 грудня 2015 повідомив позивача про направлення на його адресу позивача податкової вимоги № 1354-23 від 10 листопада 2015 року, рішення про опис майна у податкову заставу № 8 від 10 листопада 2015 року та акту опису майна № 8 від 18 грудня 2015 року.

Окрім того, під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що, згідно з довідкою Ленінського районного відділу Запорізького міського управління ГУМВС в Запорізькій області №28/7-1969 від 17 серпня 2015 року, 14 липня 2012 кримінальну справу №6361201 від 11 травня 2012 року за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом Лексус РХ-350, білого кольору, д/н НОМЕР_3, призупинено до встановлення особи, яка скоїла кримінальне правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів Законом України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII (далі - Закон № 71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок та податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.

Згідно із пунктом 10.2 статті 10 Податкового кодексу України, в редакції Закону № 71-VIII, місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зважаючи на зміст наведених законодавчих норм, встановлення податку на майно, зокрема в частині транспортного податку, є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Одночасно підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України регламентовано порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Зазначені рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

В даному випадку із запровадженням транспортного податку на 2015 рік відповідні норми Закону № 71-VIII набрали чинності з 01 січня 2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов'язку щодо встановлення транспортного податку. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення транспортного податку.

При цьому, виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, в 2015 році не можна було визначити плановим періодом 2015 рік.

Таким чином, транспортний податок мав справлятися не раніше 2016 року.

Вказане підтверджується тією обставиною, що запроваджуючи змінений транспортний податок у 2016 році законодавець обмежив дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, передбачивши, що ця норма не поширюється на рішення місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2016 рік.

В такий спосіб Верховною Радою України було змінено правове регулювання питання запровадження місцевих податків, і зокрема, транспортного податку. Відповідно, усі передбачені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України наслідки, в тому числі послідовність дій місцевих рад щодо прийняття та опублікування рішень про встановлення місцевих податків не застосовуються.

Підсумовуючи викладене, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що судом апеляційної інстанції помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке прийнято на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Зважаючи на викладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а помилково скасована постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року скасувати та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року.

3. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду