Справа № 822/1062/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1062/18

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

20 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року (повний текст виготовлено в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року позивач звернувся до звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів залучення його до складу саме формувань Цивільної оборони, а тому у відповідача були відсутні підстави для встановлення ОСОБА_2 статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу у наданий судом строк відповідно до ст. 300, 304 КАС України

За приписами ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що наказом № 57 від 8 серпня 1986 року по Кам'янець-Подільському автопідриємству 16861 позивача було підряджено для перевезення вантажів для будівництва автодороги Зелений Мис - Чорнобиль на термін з 09.08.1986 р. по 27.08.1986 р.

Згідно довідки Вільної автоколони № 1 на будівництво автошляху Зелений Мис - Чорнобиль позивач направлявся на роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Львівською регіональною міжвідомчою експертною комісією по встановленню причинного зв'язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру постановлено Експертний висновок № 01 від 16 лютого 2006 року та встановлено, що захворювання позивача пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Рішенням обласної MCEК серія ХМ № 109858 позивачеві встановлено 1 групу інвалідності довічно, причина інвалідності: захворювання пов'язане із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

22.06.2006 року позивач отримав посвідчення серія НОМЕР_1 громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо надання йому відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення.

Листом від 06.02.2018 року за № 46/01-18/2018 Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області відмовило позивачу в наданні йому статусу інваліда війни з тих підстав, що для встановлення статусу інваліда війни необхідна наявність підтверджуючих документів щодо віднесення позивача до військовослужбовців, із числа військовозобов'язаних, призваних на військові збори, яких позивач до Управління не подав.

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни, крім інших категорій громадян, належать також особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно був залучений до робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на підтвердження чого останнім надано докази, які відповідають вимогам ст. 70 КАС України, та беруться до уваги колегією суддів.

Суд апеляційної інстанції вказує, що наведені вище документи підтверджують, що позивач постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та отримав інвалідність І групи внаслідок захворювання, пов'язаного із Чорнобильською катастрофою.

Згідно з пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Інвалідам війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни - інвалід».

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з п. 10 даного положення «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем були подані документи на підтвердження того, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та отримав інвалідність внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Так, з відповіді Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 01.09.2017 №01.1-14/1406 (а.с.10) вбачається, що громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Водночас, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів, які б однозначно та у встановленому порядку підтверджували залучення саме позивача до формувань Цивільної оборони.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про Цивільну оборону України" було визначено, що силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування, комплектування яких здійснюється на підставі Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу", а також за контрактом.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

З матеріалів справи встановлено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з участю у ліквідації цих наслідків.

Зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладені у постанові від 03 травня 2017 року у справі №740/4890/16-а.

Крім того, аналіз судових рішень Вищого адміністративного суду України у такій категорії спорів говорить про необхідність достовірного, документального підтвердження участі особи у формуваннях Цивільної оборони для надання їй статусу інваліда війни.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції діяв правомірно, оскільки відмова Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області щодо встановлення позивачу статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення є обґрунтованою, враховуючи відсутність доказів, які б відповідали вимогам ст.ст.72, 73 КАС України, та достеменно підтверджували залучення позивача до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі вказаних вище формувань.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.71 КАС України, надав до суду належні докази правомірності своїх дій, та обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.