Справа № 826/10488/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., за участі представників позивача Івашіна Є.В., Семенова Є.О., представника відповідача Пріцака І.Є., представників третьої особи-1 Ігнатенко Т.В., Ніколенко О.В., представника третьої особи-2 Гуленка Ю.М., представника третьої особи-3 Маринушкіна А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "П'ятихатська" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "П'ятихатська" до Національного банку України, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові Технології", про визнання протиправним та нечинним (скасування) рішення, -

В С Т А Н О В И В :

21.08.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «П'ятихатська» (надалі - ТОВ «Агрофірма «П'ятихатська») звернулося до суду з позовом до Національного банку України, третя особа Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - ПАТ "КБ "Хрещатик" чи третя особа - 1), про визнання протиправним та нечинним рішення № 45-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне рішення відповідача є протиправним, оскільки постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 та Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017, у справі № 826/6665/16 визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05.04.2016 № 234 "Про віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних". Позивач зазначив, що спірне рішення відповідача порушує його права щодо вільного володіння, користування та розпорядження грошовими коштами у розмірі 30818332 грн.16коп., які знаходяться на поточному рахунку ПАТ "КБ "Хрещатик".

До участі у справі як треті особи без самостійних вимог були залучені на підставі їх заяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (чи третя особа - 2) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові Технології" (надалі - ТОВ "Нові Технології" чи третя особа - 3).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2018 р. у задоволені позовних вимог відмовлено (повний текст виготовлено 26.04.2018р.).

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач - вкладник банку, не є власником істотної участі в банку, не володіє великим (значним, істотним) пакетом акцій, що надає їй основоположний, вирішальний ступінь впливу на діяльність банку, не може бути визнана особою, що вправі звертатись до суду у зв'язку із втручанням органів державної влади в особі НБУ та Фонду у її суб'єктивні майнові права.

Позивач, не погодившись з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2018 р., подав апеляційну скаргу, в якій просить через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права скасувати його та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт зазначив, що в ухвалені судового рішення брав участь суддя Смолій І.В., якому було заявлено відвід з підстав того, що ним 06.10.2017р. була постановлена ухвала про залишення даного позову без розгляду, яка в подальшому була скасована в апеляційному порядку, внаслідок чого суддя Смолій І.В. не мав права брати участь у розгляді даної справи.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено, що спірне рішення відповідача № 45-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" не порушує права позивача, пославшись на правовий висновок Верховного Суду висловлену в ухвалі від 02.01.2018р. № П/9901/22/17.

В судовому засіданні представники позивача Івашіна Є.В., Семенова Є.О., представник третьої особи - 3 Маринушкін А.Г. підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача Пріцак І.Є., представники третьої особи - 1 Ігнатенко Т.В. та Ніколенко О.В., представника третьої особи - 2 Гуленка Ю.М. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Агрофірма П'ятихатська» та ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі Кіровоградського регіонального відділення 06.07.2015р. уклали договір №3035 банківського рахунку юридичної особи на виконання умов якого банком був відкритий поточний рахунок №3035. (а.с.11)

Постановою Правління Національного банку від 04.04.2016 № 231/БТ "Про віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії проблемних" ПАТ "КБ "Хрещатик" віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів.

05.04.2016р. постановою Правління Національного банку України № 234 "Про віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних", якою постанову від 04.04.2016 № 231/БТ визнано такою, що втратила чинність.

В той же день виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 463 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Станом на 06.04.2016 р. на банкіському рахунку ТОВ «Агрофірма П'ятихатська» №3035 залишок коштів становив 30808300грн.60коп., що підтверджено довідкою банку від 07.06.2016р. (а.с.15)

02.06.2016р. Правлінням Національного банку України було прийнято рішення № 45-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик".

27.09.2016р. директор департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Хрещатик» листом №2-3/3/9391 повідомив ТОВ «Агрофірма П'ятихатська» про визнання кредиторських вимог позивача від 22.06.2016р. на загальну суму 30 818 332,16 грн. (а.с.17).

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Справу розглянуто в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 99 Конституції України закріплено, що основною функцією центрального банку держави - Національного банку України є забезпечення стабільності грошової одиниці України - гривни.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про Національний банк України» (надалі - Закон № 679) встановлено, що Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 1 Закону № 679 банківське регулювання - одна із функцій Національного банку України, яка полягає у створенні системи норм, що регулюють діяльність банків, визначають загальні принципи банківської діяльності, порядок здійснення банківського нагляду, відповідальність за порушення банківського законодавства; банківський нагляд - система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України, спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких Національний банк України здійснює наглядову діяльність законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку.

Статтею 6 Закону № 679 визначені основні функції відповідача, зокрема, відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі. Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті. Національний банк також сприяє додержанню стійких темпів економічного зростання та підтримує економічну політику Кабінету Міністрів України за умови, що це не перешкоджає досягненню цілей, визначених у частинах другій та третій цієї статті.

Статтею 7 Закону № 679 (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) визначені інші функції відповідача, в тому числі здійснення ліцензування банківської діяльності та операцій у передбачених законом випадках.

Частиною 1 статті 14 Закону № 679 встановлено, що правління Національного банку згідно з Основними засадами грошово-кредитної політики через відповідні монетарні інструменти та інші засоби банківського регулювання забезпечує реалізацію грошово-кредитної політики, організує виконання інших функцій відповідно до статей 6 і 7 цього Закону та здійснює управління діяльністю Національного банку.

Статтею 15 Закону № 679 передбачені повноваження Правління Національного банку, в тому числі прийняття рішень про застосування заходів впливу (санкцій) до банків та інших осіб, діяльність яких перевіряється Національним банком відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" та інших законів України та про віднесення банку до категорії проблемних або неплатоспроможних (ч.1 цієї статті).

Закон України "Про банки і банківську діяльність" (надалі - Закон № 2121) визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків. Метою цього Закону є правове забезпечення стабільного розвитку і діяльності банків в Україні і створення належного конкурентного середовища на фінансовому ринку, забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків, створення сприятливих умов для розвитку економіки України та підтримки вітчизняного товаровиробника (ч.1 цього Закону).

Згідно ч.1 статті 19 Закону № 2121 юридична особа, яка має намір здійснювати банківську діяльність, зобов'язана протягом року з дня державної реєстрації подати Національному банку України в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України, документи для отримання банківської ліцензії.

Частиною 2 статті 47 Закону № 2121 передбачено, що банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

Статтею 66 Закону № 2121 визначені форми регулювання банківської діяльності. Зокрема, державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у таких формах: I. Адміністративне регулювання: 1) реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; 2) встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; 3) застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; 4) нагляд за діяльністю банків; 5) надання рекомендацій щодо діяльності банків; II. Індикативне регулювання: 1) встановлення обов'язкових економічних нормативів; 2) визначення норм обов'язкових резервів для банків; 3) встановлення норм відрахувань до резервів на покриття ризиків від активних банківських операцій; 4) визначення процентної політики; 5) рефінансування банків; 6) кореспондентських відносин; 7) управління золотовалютними резервами, включаючи валютні інтервенції; 8) операцій з цінними паперами на відкритому ринку; 9) імпорту та експорту капіталу.

Частиною 1 статті 73 Закону № 2121 встановлені заходи впливу які має право застосувати Національний банку України у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, в тому числі віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного, відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Правління Національного банку від 04.04.2016 № 231/БТ "Про віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії проблемних" ПАТ "КБ "Хрещатик" віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів. 05.04.2016р. постановою Правління Національного банку України № 234 "Про віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних", якою постанову від 04.04.2016 № 231/БТ визнано такою, що втратила чинність. 02.06.2016р. Правлінням Національного банку України було прийнято рішення № 45-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 та Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017, у справі № 826/6665/16 визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05.04.2016 № 234 "Про віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних".

Тобто, на момент прийняття 02.06.2016 р. відповідачем спірного рішення № 45-рш, постанова Національного банку України від 05.04.2016р. в судовому порядку не була скасована.

Крім того, апелянт не зазначає таких доводів обґрунтованості позовних вимог як порушення відповідачем порядку прийняття спірного рішення на день його ухвалення.

Проте, колегія суддів, аналізуючи вищенаведені норми закону, погоджується з висновком суду першої інстанції, що віднесення банків до категорії проблемних або неплатоспроможних, а також відкликання банківської ліцензії та ліквідація банків з підстав, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність", є заходами адміністративного впливу Національного банку України і, водночас, засобами реалізації функцій відповідача щодо банківського нагляду, який здійснюється з метою забезпечення стабільності банківської системи і захисту інтересів вкладників та кредиторів банку.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою судді Верховного Суду України від 25.10.2017р., розглянувши заяву Національного банку України про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 року у справі № 826/6665/16 за позовом Благодійної організації «Благодійний фонд «Богдана Гаврилишина», Благодійного фонду «Енергетичний центр ім. І. Люндіна», товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус-1» до Національного банку України, треті особи - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», міська молодіжна громадська організація «Центр соціальних та ділових ініціатив», про визнання протиправним та скасування рішення, відкрито провадження у справі для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2017 року.

Учасники судової справи в судовому засіданні зазначили, що підстав зупинення провадженні у даній справі визначених нормами КАС України відсутні.

Матеріалами справи підтверджено, що заява позивача про визнання його кредитом ПАТ «КБ «Хрещатик» за заборгованістю, яка виникла на підставі договору банківського вкладу №3035 від 06.07.2015р., була акцептована, що підтверджено листом директора департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Хрещатик» від 27.09.2016р., та повідомлено позивача, що задоволення вимог здійснюватиметься за рахунок коштів, одержаний в результаті ліквідації та реалізації майна боржника, у 7 чергу відповідно до положень ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказане апелянтом не спростовано.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Частиною 1 ст. 5 КАС України встановлено право на звернення до суду і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, особа має навести у чому саме полягають їх порушення.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону, положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», положення ч.1 ст.5 КАС України, та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, оскільки позивач є вкладником банку, і не є власником істотної участі в банку, і не володіє великим (значним, істотним) пакетом акцій, що надає їй основоположний, вирішальний ступінь впливу на діяльність банку, тому не може бути визнаний особою, яка вправі звертатись до суду з такими позовними вимогами як оскарження рішення № 45-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик". Належною стороною оскарження спірного рішення може бути ПАТ "КБ "Хрещатик" або інші особи, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку України.

У зв'язку зі встановленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у позивача адміністративної процесуальної дієздатності, оскільки така особа не має права оскаржувати рішення Національного банку України, яке не стосується цієї особи як такої, що охоплюється наглядовою діяльністю Національного банку України.

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог є правильним.

Аргумент апелянта, що спірним рішенням порушуються його майнові права, отже він вправі оскаржувати в судовому порядку спірне рішення відповідача, колегія суддів відхиляє з вищевикладеної позиції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що довід апелянта, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки в ухвалені судового рішення брав участь суддя Смолій І.В., якому було заявлено відвід, а підстави його відводу є те, що ним приймалася ухвала про залишення даного позову без розгляду, яка в подальшому була скасована, до уваги не приймає, оскільки вважає, що така підстава відводу судді є необґрунтованою, тому що суддя Смолій І.В. при прийнятті 06.10.2017р. ухвали про залишення даного позову без розгляду не висловлював свою позицію щодо суті спору.

Отже усі наведені аргументи апелянта колегія суддів вважає такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Повний текст постанови виготовлено 17.08.2018 р.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "П'ятихатська" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2018 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "П'ятихатська" до Національного банку України, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові Технології", про визнання протиправним та нечинним (скасування) рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель