Справа № 1940/1315/18
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1315/18

17 серпня 2018 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Бабюка П.М., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови перерахунку та виплати пенсії в розмірі 76% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплатити з 1 січня 2016 року пенсію у розмірі 76 % відповідних сум грошового забезпечення з урахування проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу з 2007 року призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ), як особі, що звільнена з військової служби, в розмірі 76% грошового забезпечення. ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» проведено перерахунок пенсії позивача, у розмірі 70% грошового забезпечення. Не погодившись із таким перерахунком, позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії з 01.01.2018 в розмірі 76% грошового забезпечення відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018. ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.04.2018 №345/М-11 позивачу відмовлено у здійснення перерахунку пенсії у розмірі 76% грошового забезпечення, та повідомлено про проведення перерахунку відповідно до статті 13 України №2262-ХІІ, яка передбачає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Позивач вважає вказані дії відповідача щодо здійснення такого перерахунку протиправними, у звязку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 17.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У строк, встановлений судом, відповідачем подано відзив на позовну заяву від 30.07.2018, у якому відповідач позов не визнав та повідомив, що позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» із врахуванням вимог частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка передбачає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, є пенсіонером Міністерства оборони України, перебуває на обліку у ОСОБА_2 управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та з 2005 року отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону №2262-XII, що підтверджується висновком про призначення пенсії (а.с.19).

З матеріалів справи слідує, що позивачу призначена довічно пенсія з 2005 року у розмірі 76% грошового забезпечення при вислузі 27 років у відповідності до Закону №2262-XII. Пенсія у такому розмірі виплачувалася позивачу по 31.12.2017, що підтверджується повідомленням про перерахунок пенсії станом на 01.12.2017 (а.с.25).

ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» проведено перерахунок пенсії позивача. При цьому, з повідомлення про перерахунок пенсії станом на 01.01.2018 слідує, що ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області при перерахунку застосовано основний розмір пенсії, що не перевищує 70% грошового забезпечення при вислузі 27 років.

Не погодившись із таким перерахунком, позивач звернувся до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії з 01.01.2018 у розмірі 76% грошового забезпечення відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018.

ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.04.2018 №345/М-11 позивачу відмовлено у здійснення перерахунку пенсії у розмірі 76% грошового забезпечення, та повідомлено про проведення перерахунку відповідно до статті 13 України №2262-ХІІ, яка передбачає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.21).

Вважаючи такі дії субєкта владних повноважень протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Згідно частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 23 Закону № 1166-VII внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Слід зазначити, що пункт 23 Закону № 1166-VII набрав чинності з 01.05.2014 згідно Прикінцевих положень Закону №1166-VII.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 1166-VII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Таким чином, з 01.05.2014 положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення максимального розміру пенсії за вислугу років 80% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 1166-VII.

Внесені Законом № 1166-VII зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

З урахуванням наведеного, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Разом з цим, суд зазначає, що статті 46 Конституції України встановлено право громадян на соціальний захист.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що при перерахунку пенсії позивачу відповідач повинен був застосувати норми, що діяли на час призначення позивачу пенсії. Зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення, внесені Законом №1166-VII, не можуть застосуватися до раніше призначеної пенсії.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.04.2018 у справі №175/1665/17 (провадження №К/9901/9550/18), постанові від 24.04.2018 у справі №686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини другої статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій при застосуванні основного розміру пенсії, що не перевищує 70% грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії позивача, тому суд вважає відмову ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у проведенні перерахунку пенсії позивачу у розмірі 76% суми грошового забезпечення протиправною, відтак приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн, сплачений відповідно до квитанції №11 від 11.07.2018.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 село, Збаразький район, Тернопільська область, 47375, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: ОСОБА_3, 3, м. Тернопіль, 46001, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 76% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплатити з 1 січня 2016 року пенсію ОСОБА_1 у розмірі 76% відповідних сум грошового забезпечення з урахування проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) сплачений відповідно до квитанції №11 від 11.07.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.