Справа № 161/4722/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 рокуЛьвів № 876/5483/18
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Гуляка В.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Волинської області ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна екологічна інспекція у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, за апеляційною скаргою головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Волинської області ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2018 року (суддя першої інстанції Гринь О.М., м. Луцьк),

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Волинської області ОСОБА_2 про скасування як незаконної та необгрунтованої постанови №000110 від 15.03.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено. Постанову головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Волинській області ОСОБА_2 від 15 березня 2018 року №000110 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 85 КУпАП скасовано, справу про адміністративне правопорушення - закрито.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що працівники інспекції діяли в межах наданих повноважень та у визначений законом спосіб, а саме здійснювали рейд перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Волинської області. В результаті проведених дій ними було встановлено, що старший єгер Волинської обласної організації УТМР ОСОБА_3 порушив вимоги проведення полювання, допустивши мисливців до здійснення полювання без дозволу на добування мисливських тварин. Факт порушення зафіксовано в акті рейду перевірки від 04.02.2018, який на думку апелянта є належним доказом. Зазначає, що на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду надано фотознімки, відео- та аудіозаписи за його участю, однак судом не було їх проаналізовано.

Крім того, апелянт зазначає, що працівники інспекції не мали можливості скласти протокол про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки позивач відмовлявся надати необхідні для цього пояснення та документи.

Також третя особа Державна екологічна інспекція у Волинській області подала заяву про приєднання до апеляційної скарги.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000134 від 28 лютого 2018 року, складеного завідувачем сектору-старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Волинській області ОСОБА_5, єгер Волинської обласної організації УТМР м. Луцьк ОСОБА_1, як службова особа Волинської обласної організації УТМР, 04 лютого 2018 року о 13 год. 20 хв., перебуваючи в мисливських угіддях Волинської обласної організації УТМР на території Осницького лісництва ДП «Колківське ЛМГ» в урочищі «Привільська» з групою мисливців (ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11М.) порушив вимоги проведення полювання, допустивши вищезазначених мисливців до здійснення полювання без дозволу на добування мисливських тварин. Представлені через дві години відстрільні картки на добування хижих тварин недіючі, оскільки відсутній термін дії даних відстрільних карток. Вказане є порушенням ст.ст. 12, 14, 17, 20, 30 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», п. 1.3, п. 2.3.2 та п. 2.3.5 Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин (а.с. 5).

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення №000134 від 28 лютого 2018 року головним спеціалістом-державним інспектором зохорони навколишнього природного середовища у Волинськійобласті ОСОБА_2 винесено постанову №000110 від 15 березня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1530 грн (а.с. 4).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність постанови, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами частини 3 статті 12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» передбачено, що до полювання прирівнюється: перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня); перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Відповідно до вимог абз. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» документом на право полювання (для громадян України) є дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо).

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 17 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» за відстрільною карткою здійснюється полювання на пернату дичину, кроля дикого, зайця-русака, єнотовидного собаку, вовка, лисицю, шакала, куницю кам'яну, норку американську, тхора лісового. Добування вовка, лисиці, єнотовидного собаки та шакала дозволяється здійснювати також за наявності у мисливця ліцензії або відстрільної картки на добування інших мисливських тварин.

Частинами 1, 2, 3 статті 42 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» передбачено, що порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законами України.

Відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні у: порушенні права державної власності на мисливських тварин; порушенні правил полювання та здійснення інших видів використання мисливських тварин, правил регулювання їх чисельності; перевищенні лімітів та норм спеціального використання мисливських тварин; порушенні вимог щодо користування мисливськими угіддями, погіршенні їх стану; використанні мисливських угідь не за призначенням; порушенні вимог щодо охорони середовища перебування мисливських тварин; порушенні правил утримання мисливських тварин у неволі або в напіввільних умовах; виготовленні, перевезенні, збуті та застосуванні заборонених знарядь добування тварин; придбанні, перевезенні, переробці та збуті незаконно добутої продукції полювання і продукції, переробленої в таксидермічних майстернях та цехах переробки без зазначення законності її набуття; самовільному або з порушенням установленого порядку переселенні, акліматизації та схрещуванні мисливських тварин; неподанні в установленому порядку або приховуванні, спотворенні інформації про стан, чисельність та обсяги добування мисливських тварин; невжитті заходів щодо запобігання загибелі мисливських тварин, погіршенню середовища їх перебування; порушенні порядку придбання чи реалізації, транспортування, переробці продукції полювання, незаконному пересиланні, ввезенні в Україну та вивезенні за її межі мисливських тварин та іншої продукції полювання, включаючи мисливські трофеї; порушенні прав користувачів мисливських угідь; порушенні правил техніки безпеки та поводження із зброєю на полюванні; перешкоджанні здійсненню державного контролю в галузі мисливського господарства та полювання, контролю користувачів угідь за додержанням чинного законодавства з питань полювання; порушенні вимог ведення мисливського собаківництва та порядку видачі родоводів і паспортів на собак мисливських порід, інших ловчих звірів та птахів.

Пунктами 1.3, 2.3.2, 2.3.5 Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 17.10.2011 № 549 передбачено, що полювання на парнокопитних тварин дозволяється лише набоями, спорядженими кулями. Забороняється полювання на таких тварин з використанням малокаліберної гвинтівки під патрон кільцевого запалювання або набоїв, споряджених круглими кулями, картеччю чи шротом. Розпорядник полювання - працівник користувача мисливських угідь (далі - користувач), який уповноважений на охорону мисливських угідь та здійснює керівництво процесом і контролює виконання правил проведення полювання, правил безпеки при користуванні зброєю на всіх етапах проведення полювання. Розпорядник призначається наказом керівника користувача. Перед початком полювання розпорядник полювання: Перевіряє наявність відповідних документів на право полювання згідно зі статтею 14 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Визначає звірів (вид, стать, вік), на яких полюватимуть.

Частиною 1 статті 85 КУпАП передбачено, що порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від шести до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від тридцяти до дев'яноста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення посадовими особами органів Державної екологічної інспекції України визначено Інструкцією з оформлення Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 264 05.07.2004 (далі Інструкція №264).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3 Інструкції №264 при вчиненні громадянами і посадовими особами адміністративних правопорушень у сфері охорони навколишнього природного середовища уповноважені на те посадові особи органів Держекоінспекції України та громадські інспектори з охорони довкілля згідно зі статтею 255 КУпАП складають протокол про адміністративне правопорушення. Протокол складається на місці виявлення правопорушення. У разі неможливості складення протоколу на місці вчинення правопорушення, якщо складання протоколу є обов'язковим, посадові особи органів Держекоінспекції України можуть доставляти порушника(ів) до органів, визначених у статті 259 КУпАП.

Пунктом 2.4 Інструкції №264 передбачено, що при складанні протоколу вказується частина статті та стаття КУпАП, згідно з якою наступає адміністративна відповідальність за вчинені протиправні дії.

У протоколі обов'язково зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення, яка повинна бути описана таким чином, щоб вона найточніше відповідала термінології, що вживається у законах України, які передбачають відповідальність, нормативно-правові акти, які передбачають відповідальність за вчинене правопорушення (з обов'язковим зазначенням статей (їх частин), пунктів, абзаців тощо), відмітка про отримання особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, другого екземпляра протоколу.

Згідно вимог п. 2.11 Інструкції №264 протокол підписується особою, яка його склала, порушником (законними представниками) і свідками, якщо вони є. У разі відмови порушника від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

З урахуванням наведеного, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що протокол складається на місці виявлення правопорушення, відразу після виявлення вчинення порушення та не передбачено можливості відтермінування складення протоколу.

Крім того, зазначеним вище законодавством чітко передбачено, що у разі неможливості складення протоколу на місці вчинення правопорушення, якщо складання протоколу є обов'язковим, посадові особи органів Держекоінспекції України можуть доставляти порушника(ів) до органів, визначених у статті 259 КУпАП, проте таких дій відповідачем не було вчинено.

А тому, безпідставними є покликання апелянта на те, що працівники інспекції не мали можливості скласти протокол про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки позивач відмовлявся надати необхідні для цього пояснення.

Суд першої інстанції також вірно зазначив, що у протоколі відсутні дані щодо роз'яснення прав та обов'язків у відповідності до ст. 63 Конституції України особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 другого екземпляру даного протоколу, відсутня частина статті та стаття КУпАП, згідно з якою настає адміністративна відповідальність за вчинені протиправні дії. Крім того, відсутній підпис особи, яка вчинила адміністративне правопорушення. Також відсутній запис про відмову цієї особи від підпису.

Документ, на підставі якого встановлено особу порушника в протоколі не значиться. Свідків правопорушення в протоколі не вказано.

Отже, цей протокол не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є недопустимим доказом.

Згідно з положеннями статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У матеріалах справи наявне повідомлення першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Волинській області № 6/628 від 6 березня 2018 року, адресоване ОСОБА_1, про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення №000134 від 28 лютого 2018 року 15 березня 2018 року о 10 годині 30 хвилин (а.с.20).

Разом з тим, відповідач не надав суду підтвердження надсилання зазначеного листа та отримання його позивачем , що дало б йому можливість взяти участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Копії поштових повідомлень про вручення (а.с.21) засвідчують отримання кореспонденції 24 березня 2018 року (після розгляду справи), та 8 й 22 лютого 2018 року.

Отже, суд дійшов вірного висновку про недотримання відповідачем в процесі винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності визначеної КУпАП процедури, що призвело до порушення його права приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, конституційного права на захист та інших прав, визначених статтею 268 КУпАП, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Щодо покликань апелянта на те, що факт порушення зафіксовано в акті рейду перевірки від 04.02.2018, слід зазначити наступне.

Вимогами пункту 2.5 Інструкції №264 чітко визначені підстави для складання акту працівниками Держекоінспекції, а саме: якщо виявлено факт заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу, однак особу порушника встановити неможливо (порушник вчинив правопорушення і зник з місця події), посадовою особою органу Держекоінспекції України на місці виявлення такого порушення складається акт (за формою, наведеною у додатку 2 до Інструкції про порядок вилучення та передання на зберігання до органів внутрішніх справ вилученої у порушників природоохоронного законодавства вогнепальної та іншої зброї і боєприпасів, затвердженої наказом Мінекоресурсів від 31.03.2003 № 56/м, зареєстрованої в Мін'юсті 14.04.2003 за № 298/7619).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що акт рейду перевірки від 04.02.2018 є неналежним доказом, оскільки згідно його даних не виявлено факту заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу, а порушник не зникав з місця події і встановити його особу було можливим.

Щодо покликань апелянта на те, що на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду надано фотознімки, відео- та аудіозаписи, суд зазначає наступне .

Щодо наданих суду фотознімків, слід зазначити, що більшість із них є розмитими та нечіткими, з них неможливо встановити, що саме на них зображено. Аудіозапис та відеозапис подані окремими файлами, а тому неможливо встановити чи аудіозапис відноситься до наявних відеозаписів.

Крім того, згідно наданого відеозапису, присутні на ньому особи знаходяться без будь-якої стрілецької зброї, капканів та інших знарядь добування звірів і птахів, собак мисливських порід чи ловчих звірів і птахів. Також у них відсутня продукція полювання або зібрана розчохлена стрілецька зброя.

Враховуючи наведене, надані фотознімки, відео- та аудіозаписи не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на показання свідків суд апеляційної інстанції відхиляє, так як відповідачем при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було порушено встановлену процедуру розгляду, яка є гарантією законності прийнятого рішення.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що в мотивувальній частині спірної постанови про накладення адміністративного стягнення №00010 від 15 березня 2018 року зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 42 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Однак, дана стаття закону містить дві частини, а частина друга - сімнадцять пунктів. Наведене свідчить про відсутність в спірній постанові конкретного складу адміністративного правопорушення. Крім того, посилання на дану норму закону в протоколі про адміністративне правопорушення №000134 від 28 лютого 2018 року відсутні.

Отже, відповідачем належними доказами не доведено порушення ОСОБА_1 правил полювання, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Волинської області ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_12
судді ОСОБА_13
ОСОБА_14