Справа № 2-а-605/2010
Суддя: Шелесько В. Д.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-605/2010 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.10 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Шелеська В.Д., при секретарі Гладкій Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Кобеляцької роти ДПС ОСОБА_2 про поновлення строку для звернення до суду та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В позові позивач просив поновити строк для оскарження постанови у справі про адмінправопорушення та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2010 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.1. ст. 122 КУпАП.

Посилається на те, що 18 вересня 2010 року біля 23 годин в с. Ялинці Кременчуцького району Полтавської області він був зупинений відповідачем, який склав на нього протокол за те що він в населеному пункті рухався на автомобілі з швидкістю 90 км/год.

Відповідачем відносно нього винесена постанова про притягнення його до адмінвідповідальності по ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що дана постанова є незаконною поскільки керований ним автомобіль рухався з швидкістю 60 км/год, а не 90 км/год, як вказано в протоколі. Він рухався на а/м ВАЗ-2106, який є старим і фізично не міг рухатись з швидкістю 90 км/год, при цьому рухався на підйом. Його пояснення враховані не були.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив їх задовольнити. Він пояснив, що в момент зупинки його працівниками ДАІ а/м рухався зі швидкістю біля 60 км/год. Так як автомобіль старий, більше 30 років в експлуатації, то він швидше їхати та ще на підйом не міг. Разом з ним в той час в автомобілі їхали ОСОБА_3 Нурієвич та ОСОБА_4 і вони можуть підтвердити вказані обставини. Працівник ДАІ прилад, яким фіксував швидкість та будь-яких знімків не надав, а тільки сказав, що автомобіль в належному пункті рухався з швидкістю 90 км/год. Свідків, що їхали зі мною в а/м не опитав. Своєчасно, тобто на протязі 10 днів я не міг звернутись до суду, так як не міг знайти юриста, який склав би мені заяву. В Онуфріївці один юрист і той десь був відсутній. Сам він за національністю грузин, має н/середню освіту і сам не міг скласти заяву, а тому вважає, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин.

Відповідач в судове засідання не зявився, подавши до суду заперечення на позов в якому просив справу слухати в його відсутності. В запереченні посилається, на те, що швидкість автомобіля вимірювалась дистанційним вимірювачем швидкості „Радіс № 2234, який є придатним до застосування ОСОБА_1 Г в межах населеного пункту рухався з швидкістю 90 км/год, а тому допустив порушення ПДР і повинен відповідати.

Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно протоколу про адмінправопорушення № 016289 ОСОБА_1, керуючи а/м ВАЗ-2106 з н/знаком 232-60 СК та проїжджаючи с. Ялинці Кременчуцького району тобто в населеному пункті рухався з швидкістю 90 км/год, що було зафіксовано приладом „Радіс № 2234, чим порушив вимоги п.12.4. ПДР і вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу відповідачем була винесена постанова ВІ № 205180 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 300 грн за вчинення адмінправопорушення по ч.1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 дали пояснення, аналогічні поясненням, при цьому пояснили що через с. Яливці вони рухались з швидкістю біля 60 км/год, а перед зупинкою працівниками ДАІ автомобіль рухався на підйом і швидше їхати не міг. Тим більше вони знали що попереду стоять працівники ДАІ про що були попереджені водіями зустрічного транспорту. Працівник ДАІ їм приладу, яким вимірював швидкість не показав, їх як свідків не опитав, а склав на позивача протокол і виніс постанову, поскільки позивач швидкісний режим не порушив.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень (а таким є відповідач) обовязок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності накладається на відповідача.

В даному випадку відповідач не скористався своїм правом що до подання заперечень на адміністративний позов і відповідно не виконав свого обовязку по доказуванню правомірності рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що вина позивача в порушенні вимог п.12.4. ПДР України не доведена, а тому в його діях склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 122 КУпАП відсутній і постанова ВІ № 205180 від 18.09. 2010 року у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є незаконною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 122, 256, 283, 287 - 289 КУпАП, ст.ст. 71, 128, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Строк звернення до суду позивачу ОСОБА_1 поновити.

Скасувати постанову ВІ № 205180 від 18 вересня 2010 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС Кобеляцької роти ДПС УДАІ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_5 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу розміром 300 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Онуфріївського

районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_6