Справа № 817/1311/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2018 року

Київ

справа №817/1311/17

адміністративне провадження №К/9901/42251/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Головного управління ДФС у Рівненській області

на постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 (суддя - Зозуля Д.П.)

та Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018 (судді - Кузьменко Л.В., Іваненко Т.В., Франовська К.С.)

у справі №817/1311/17

за позовом Приватної виробничо-комерційної фірми «Фіалка»

до Головного управління ДФС у Рівненській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Приватна виробничо-комерційна фірма «Фіалка» (далі - Підприємство) звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ДФС) від 22.06.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДФС зменшила суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додатну вартість на суму 178 568 грн. не прийнявши до уваги інформацію, що міститься в уточнюючих розрахунках Підприємства, поданих після самостійного виявлення позивачем помилок у податковій декларації.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.10.2017, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018, позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДФС № від 22.06.2017;

- присуджено на користь позивача судовий збір у розмірі 2 678, 52 грн.;

Не погодившись з судовими рішеннями ДФС звернулась з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову невірно оцінивши залучені до справи докази.

Товариство у своєму відзиву на касаційну скаргу вважає судові рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2017 позивачем надано ДФС звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року з додатками, в рядках 18 та 18.1 якої не зазначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до бюджету.

19.02.2017 Підприємством надіслано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2016 року. При цьому позивачем у відповідних рядках уточнюючого розрахунку вказано позитивне значення, яке сплачується до бюджету - 177 027 грн.

20.02.2017 позивачем надано ДФС звітну нову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року з додатками, в рядку 20.1 зазначено суму яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість - 178 568 грн.

За наслідками проведеної камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Підприємства відповідачем складено акт від 29.05.2017, в якому викладено висновок контролюючого органу про виявлення порушення п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України та завищення позивачем у декларації з податку на додану вартість від 20.02.2017 за січень 2017 від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість на 178 568 грн.

На цій підставі 22.06.2017 ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 178 568 грн.

Свої дії щодо прийняття повідомлення-рішення ДФС мотивує тим, що нараховане позивачем в уточнюючому розрахунку податкове зобов'язання в розмірі 177 027 грн. платником в порушення п.п. «а» п.50.1.ст.50 Податкового Кодексу України не сплачено, відтак позивач не мав підстав в податковій декларації від 20.02.2017 за січень 2017 року зараховувати у рядку 20.1 декларації 178 568 грн. як зменшення суми податкового боргу.

Спірні правовідносини внормовано положеннями Податкового Кодексу України (в редакції, що діяла на час їх виникнення).

Здійснивши системний аналіз обставин справи, оцінивши доводи надані сторонами у підтвердження своїх тверджень та заперечень, правильно застосувавши норми матеріального права, що регламентують спірні правовідносини, а саме статті 16, 36, 49, 50, 200 Податкового Кодексу України та положення Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, (затв. наказом Міністерства Фінінсів України №21 від 28.01.2016) суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що матеріалами справи спростовано висновок ДПІ про безпідставне завищення позивачем у декларації з податку на додану вартість від 20.02.2017 за січень 2017 на 178 568 грн. суми від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

При цьому судами належним чином враховано, що шляхом подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань позивач самостійно виправив помилку, допущену при поданні декларації з податку на додану вартість за грудень 2016.

Доводи касаційної скарги ДФС не спростовують правильність, доводів якими мотивовано судові рішення, не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 та Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер