Справа № 760/4988/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 серпня 2018 року м. Київ № 760/4988/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Сома П.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доПравобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві
провизнання протиправними рішень, зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (03061, АДРЕСА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України (03680, м. Київ, вул. Антоновича, 70), в якому просив:

визнати протиправними рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень Прем'єр міністра Кабінету міністрів України та Кабінету Міністрів України - Постанову KM України від 14 березня 2018 р. № 170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни та колишнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістськім режимом у тилу ворога - 525 гривень;

визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду Солом'янського району м. Києва щодо врахування при нарахуванні пенсії довідку №12 від 06.12.2013 року Української наукової асоціації про мою заробітну плату за період з лютого по січень 1992 року на основі упередженого і неналежного листа заступника начальника управління ПФУ у Подільському районі м. Києва від 07.03.2014 року;

зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві врахувати при розрахунку моєї пенсії довідку Української наукової асоціації № 12 від 06 грудня 2013 року про мій заробіток за період з лютого по грудень 1992 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2018 позов залишено без руху. Однією з підстав для залишення позову без руху стала відсутність обґрунтувань у позовній заяві щодо пропущення позивачем строку на звернення до адміністративного суду, у зв'язку з чим позивачу надано строк для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав.

На виконання вимог ухвали від 24.05.2018 до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла уточнена позовна заява від 09.06.2018 з поясненнями щодо пропущеного строку на звернення. В обґрунтування заяви позивач вказав, що внаслідок відсутності у структурах пенсійного фонду відомостей про сплату чи не сплату страхових внесків підприємством МВП НТЦ Української наукової асоціації за 1992, яка підтверджена листом Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 06.09.2016 № 17364/02/с-1304/1, довелося врегульовувати спірне питання у позасудовому порядку, що призвело до пропущення строку на звернення до суду.

Вирішуючи по суті заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, проаналізувавши наведені сторонами обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом також враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Проаналізувавши у сукупності наведені позивачем у заяві доводи та наявні у матеріалах справи докази, з метою забезпечення можливості позивача звернутись до суду для вирішення спору, суд вважає вказану заяву обґрунтованою, а прочини пропущення строку поважними, відтак заява є такою, що підлягає задоволенню, у зв'язку з чим пропущений позивачем строк звернення до суду підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 241-243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку про поновлення пропущеного строку задовольнити.

2. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Пащенко