Справа № 757/10874/18
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень просив: визнати протиправними дії посадових осіб Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції при винесенні постанови серія ВР №176163 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою накладено на нього адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 122 КУпАП та скасувати зазначену постанову у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16 лютого 2018 року щодо нього поліцейським 3 роти 3 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Костенко Р.М. винесео постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною п'ятою ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень за здійснення стоянки в зоні дії дорожнього знаку 5.39.

Так, у вказаній постанові зазначено, що ним було вчинено правопорушення 16.02.2018 о 10 год. 35 хв., проте згідно акту евакуації його автомобіля Toyota Corolla НОМЕР_1, такий транспортний засіб був вилучений 16.02.2018 о 03 год 25 хв.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов - задовольнити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що у спірних правовідносинах працівник діє не як самостійний суб'єкт, а представляє органи Національної поліції України, тому рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було прийнято від імені Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції.

Крім того, суд не повинен був відмовляти у задоволенні позову, а вирішити питання про заміну відповідача у порядку, визначеному положеннями статті 48 КАС України.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 16 травня 2017 року поліцейським роти №3 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом Костенко Р.М. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ВР №176163, згідно з якою ОСОБА_3 був визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною п'ятою ст. 122 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн (а.с. 5).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач з клопотанням про заміну неналежного відповідача до суду не звертався та визначив відповідачем саме Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, яке не вчиняло дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому слід відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Частиною третьою статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 частини першої ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з частинами першою та другою ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена, зокрема частиною п'ятою ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Із матеріалів справи вбачається, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції.

При цьому, поліцейський роти №3 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержант Костенко Р.М. перебуває в трудових відносинах з Управлінням патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, який є органом державної влади і у відповідності до чинного законодавства несе відповідальність за дії свого працівника при виконанні останнім своїх службових обов'язків.

Крім того, чинне законодавство не містить жодних заборон щодо визначення відповідачем у справах про притягнення до адміністративної відповідальності юридичної особи, посадовою особою якою було винесено відповідну постанову.

Згідно частин третьої-п'ятої статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Згідно сьомої статті 52 КАС України заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Вказане свідчить про те, що питання щодо заміни неналежної сторони в адміністративній справі вирішується в суді першої інстанції, на стадії апеляційного розгляду така заміна не передбачена.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції є належним відповідачем.

Однак, на вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, та порушив вимоги процесуального законодавства при розгляді даної справи.

Разом з тим, вирішуючи справу по суті, колегія суддів виходить з наступних обставин справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною п'ятою ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції №1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, повноваження щодо розгляду справи про порушення правил дорожнього руху, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до службової особи Національної поліції.

За правилами частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами четвертою та п'ятою названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція №1395.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127 1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Отже, чинним законодавством України працівникам органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частиною п'ятою ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що 16 травня 2017 року ОСОБА_3 о 10 год. 35 хв. здійснив стоянку по вул. Марії Заньковецькій 3/1, на місцях для інвалідів, чим порушив Правила дорожнього руху, державний знак « 5.39» п.п. 7.17, тому був визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною п'ятою ст. 122 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн (а.с. 5).

Пунктом 8.4 Правил дорожнього руху визначено перелік дорожніх знаків.

Відповідно до вимог пункту 5.39 Розділу 33 Правил дорожнього руху до заборонних дорожніх знаків відноситься дорожній знак - «Зона стоянки», яка визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Згідно вимог пункту 7.17 Розділу 33 Правил дорожнього руху «Табличка до дорожніх знаків» - «Інваліди» означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог цих Правил.

За правилами частини п'ятої статті 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На думку позивача, він не здійснював стоянку у забороненому місці, оскільки був вечір і напроти будинку по вул. Марії Заньковецькій 3/1 було багато вільного місця.

Крім того, позивач зазначає, що ним не було вчинено правопорушення 16.02.2018 о 10 год. 35 хв., оскільки згідно акту евакуації його автомобіля Toyota Corolla НОМЕР_1, такий транспортний засіб був вилучений 16.02.2018 о 03 год 25 хв., та приблизно 4 год. 00 хв. транспортного засобу на місці стоянки позивачем виявлено не було.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, позивачем лише в суді апеляційної інстанції було надано Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16.02.2018, з якого вбачається, що 16.02.2018 о 03 год. 25 хв. поліцейським Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Щербань О.В., у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу Toyota Corolla НОМЕР_1 на вул. Марії Заньковецької, 3/1 у зв'язку зі стоянкою такого автомобіля на місці для інвалідів (частина п'ята статті 122 КУпАП).

При цьому, в суді апеляційної інстанції позивач не заперечував факту сплати штрафу у розмірі 1020 грн за неправильне паркування його транспортного засобу на вул. Марії Заньковецької, 3/1.

Частинами першою-другою статті 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Згідно з частини третьої вказаної статті постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вже зазначалось, з постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що 16 травня 2017 року позивач о 10 год. 35 хв. здійснив стоянку по вул. Марії Заньковецькій 3/1, на місцях для інвалідів, чим порушив Правила дорожнього руху, державний знак « 5.39» п.п. 7.17 (а.с. 5).

Колегія суддів зауважує, що поліцейським роти №3 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом Костенко Р.М. помилково було вказано час вчинення позивачем правопорушення як 10 год. 35 хв., оскільки даний час підтверджує лише час складання відповідної постанови, але з Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16.02.2018 вбачається, що 16.02.2018 о 03 год. 25 хв. було здійснено тимчасове вилучення автомобіля Toyota Corolla НОМЕР_1 з вулиці Марії Заньковецької, у зв'язку зі стоянкою автомобіля позивача на місці для інвалідів (частина п'ята статті 122 КУпАП).

Разом з тим, помилково зазначений в оскаржуваній постанові час вчинення правопорушення позивачем не впливає на сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16.02.2018 є належним та допустимим доказом вчиненого правопорушення в розумінні статті 251 КУпАП, так як викладені обставини в Акті підтверджено свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з зазначенням їх необхідних даних, а також засвідчені підписами останніх.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не було надано до суду доказів на доведення незаконності складеної постанови про адміністративне правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року та прийнятті нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав, зазначених в мотивувальній частині судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити, за підстав наведених судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Є.І. Мєзєнцев,

В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено: 16 серпня 2018 року.