Справа № 804/7252/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2018 року Справа № 804/7252/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2
за участі: представників позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
03 листопада 2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.07.2017 року в сумі 252457,05 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 000961305 від 18.07.2017 року в сумі 850 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року за результатами якої був складений акт №6499/04-3в-13-03/НОМЕР_2 від 19.06.2017 року, висновки якого про порушення п.181.1 ст.181, п.183.10 ст.183, п.187.1 ст.187, п.203.1 ст.203, п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства. Вказує, що відповідачем не було враховано, що ФОП ОСОБА_5 було сплачено ПДВ у складі вартості придбаного товару у контрагентів-постачальників, які є платниками ПДВ. У звязку із чим податкові повідомлення-рішення від 18.07.2017 року № НОМЕР_1 та № 000961305, прийняті на підставі даного акту, є протиправними та підлягають скасуванню (а.с. 4-7).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 року зупинено провадження у адміністративній справі № 804/7252/17 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до набрання законної сили судового рішення у справі № 804/7046/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, та відповідно ухвалою суду від 16.05.2018 року провадження у справі поновлено.
Представник позивача у судовому засіданні 27.06.2018 року позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, визначених у позові.
Представник відповідача у судовому засіданні 27.06.2018 року позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що згідно звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій, книг обліку розрахункових операцій, книги обліку доходів та витрат форми № 10, виписок банку про рух грошових коштів, у звязку з отриманням ФОП ОСОБА_5 за період з 01.08.2015 р. по 31.07.2016 р. доходу у сумі 1108849,85 грн., та з урахуванням вимог розділу Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_5 не пізніше 10.08.2016 р. повинен був зареєструватися платником ПДВ, проте такі дії не здійснено. У період з 11.08.2016 р. по 31.12.2016 р. ФОП ОСОБА_5 отримано дохід у розмірі 1009828,19 грн., мав податкові зобовязання у сумі 201965,64 грн., які ним не задекларовані шляхом подання відповідних декларацій з податку на додану вартість, та підлягають сплаті до бюджету.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець 23.03.2005 року, з 01.04.2005 року перебуває на обліку в Лівобережній обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Судом встановлено, що у період з 29.05.2017 р. по 12.06.2017 р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., за результатами якої складено акт №6499/04-3в-13-03/НОМЕР_2 від 19.06.2017 р. (а.с. 10-24).
Перевіркою встановлено порушення, зокрема:
- п.181.1 ст.181, п.183.10 ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України в частині невчасної реєстрації платником податку на додану вартість та заниження до сплати ПДВ у сумі 201965,64 грн.;
- п.203.1 ст.203, п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України в частині не подання податкової декларації з податку на додану вартість за період серпень-грудень 2017 року.
Висновки перевірки обгрунтовані тим, що ФОП ОСОБА_5 після досягнення межі - протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно його дохід перевищив 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), починаючи з серпня 2016 року не зареєструвався як платник податку на додану вартість, не подавав до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість за серпень-грудень 2016 року, та не здійснював відповідний облік.
На підставі вказаного акта перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області винесено:
- податкове повідомлення-рішення № 000961305 від 18.07.2017 р., яким ФОП ОСОБА_5 визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями 850,00 грн.
Правомірність винесених Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Вимоги щодо реєстрації осіб як платників податку встановлені статтею 181 Податкового кодексу України.
Так, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Згідно приписів пункту 183.1 статті 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.
У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (пункт 183.2 статті 183 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Судом встановлено, що загальна сума отриманого доходу ФОП ОСОБА_5 від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, протягом серпня 2015 року липня 2016 року сукупно складає 1108849,85 грн. (без урахування податку на додану вартість).
Вказані обставини позивачем не заперечувались.
З урахуванням зазначених обставин справи та пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2. статті 183 Податкового кодексу України позивач, як особа яка протягом останніх 12 календарних місяців, отримала дохід, який сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язаний зареєструватися як платник податку за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу, тобто не пізніше 10.08.2016 року подати відповідну реєстраційну заяву до контролюючого органу.
Аналізуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд вказує, що з огляду на розмір отриманого позивачем доходу, до нього мають застосовуватись загальні положення податкового законодавства, у тому числі й щодо додержання вимог законодавства щодо реєстрації в якості платника податку на додану вартість, сплати податку на додану вартість, визначення звітних податкових періодів, подання податкової звітності тощо.
Отже, у разі якщо особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, не подала відповідну реєстраційну заяву до контролюючого органу або подала її з порушенням строку, встановленого пунктом 183.2 статті 183 Податкового кодексу України, вона несе відповідальність за ненарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника податку на додану вартість без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Згідно з пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1 статті 203 Податкового кодексу України).
Пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України встановлено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нарахувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Статтею 19 Конституції України, передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, виходячи із системного тлумачення вимог пунктів 181.1 статті 181, пункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області доведено правомірність та обґрунтованість спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, визначених ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, доказів, наявних в матеріалах справи, податкові повідомлення-рішення від 18.07.2017 року № НОМЕР_1 та № 000961305 є правомірними та не підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, у судовому засіданні 27 червня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 09 липня 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду у судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 липня 2018 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_6