Справа № 804/2432/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2018 року Справа № 804/2432/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до відповідача- 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача- 2 Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області, третя особа - Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -
03.04.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) до відповідача -1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача - 2 Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області, третя особа - Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області щодо припинення виплати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії з 01.04.2017 по 31.10.2017 року;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2017 по 31.10.2017 року;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком за минулий період з 01.04.2017 року по 31.10.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України як внутрішньо переміщена особа. З 01.04.2017 року виплату пенсії позивачки було призупинено з невідомих їй причин. За результатами розгляду Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради від 05.01.2018 року № 1, прийнято рішення про призначення (відновлення) виплати пенсії лише з 01.11.2017 року. Між тим, в період 01.04.2017 року по 31.10.2017 року позивачка не отримувала пенсійні виплати, у зв'язку із чим, 02.02.2018 року та 05.02.2018 року звернулась із заявами про виплату заборгованості до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом за вих. № К 1761-18 від 14.02.2018 року повідомив позивачку про те, що підстави для виплати пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.10.2017 року відсутні, оскільки за результатом розгляду Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради від 05.01.2018 року № 1, рішення про виплату заборгованості за вказаний період не приймалось. Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та призначено до розгляду на 05.05.2018 року.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
02.05.2018 року від Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це, тим, що відновлення та виплата пенсії здійснюється за місцем перебування пенсіонера на обліку. У зв'язку із тим, що на теперішній час позивач в управлінні Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області не перебуває, відновити та поновити виплату пенсії позивачу у управління не має законних підстав.
Третя особа - Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про відкриття провадження по справі було повідомлено шляхом направлення копії ухвали суду від 06.04.2018 року та копії позовної заяви з додатками, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Правом надання пояснень, заяв, клопотань до суду, не скористався.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (ч. 1 ст. 257 КАС України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 ст. 263 КАС України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4, виданим 23.11.2001року Пенсійним фондом України та являється внутрішньо переміщеною особою. З 01.07.2014 року перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області.
З матеріалів справи також вбачається, що з 01.04.2017 року позивачці було призупинено виплату пенсії. Як зазначено у відзиві на позовну заяву, поданому Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, виплата пенсії ОСОБА_2 було призупинено у зв'язку з отриманням інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. При цьому, якої саме інформації, відповідачем - 2, не зазначено.
24.05.2017 рокуОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з заявою про поновлення виплати пенсії з 01.04.2017 року.
Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області було направлено на Комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Краматорської міської ради список від 26.05.2017 року № 255/2, в якому були також зазначені відомості про ОСОБА_2 для перевірки її фактичного місця проживання.
На підставі рішення Комісії про відмову у відновленні виплати пенсії, Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області було відмовлено ОСОБА_2 у відновлені виплати пенсії з 01.04.2017 року.
З матеріалів справи не вбачається, що позивачкою, яка до листопада 2017 року проживала в м. Краматорську, оскаржувались рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Краматорської міської ради про відмову у відновленні виплати пенсії з 01.04.2017 року та рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову у відновленні пенсії, винесене на підставі вказаного рішення.
21 листопада 2017 року позивачка звернулася до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про запит пенсійної справи із Управління Пенсійного фонду України м.Краматорську Донецької області та постановки на облік до Управління у зв'язку із зміною місця проживання.
Згідно розпорядження Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 15.01.2018 року, на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради (витяг з протоколу № 1 від 05.01.2018 року) виплату пенсії ОСОБА_2 було відновлено з 01.11.2017 року.
02.02.2018 року позивачка звернулась із заявою до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області, а05.02.2018 року звернулась із заявою до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, правонаступником якого являється Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області,в яких просила повідомити щодо підстав відмови у виплатіпенсії за період з 01.04.2017 року по 31.10.2017 року.
Листом за вих. № К1761-18 від 14.02.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Павлоградський відділ обслуговування громадян) повідомив позивачку про те, що за результатами розгляду Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради (витяг з протоколу № 1 від 05.01.2018 року) її заяви про відновлення виплати пенсії було прийнято рішення про виплату пенсії тільки за період з 01.11.2017 року, тобто з моменту постановки на облік в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області. Щодо виплати пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.10.2017 року рекомендовано звернутись до суду.
Відповідач 2 - Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області доказів надання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 02.02.2018 року, до суду не надав.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо відновлення виплати пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.10.2017 року, позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637«Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на час призупинення пенсії позивачці) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюються в установах публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому. Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії такої довідки, виданої після 09.09.2015 року. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати.
Отже, умовами продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ Державний ощадний банк або з доставкою додому весь час дії такої довідки.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року на час її прийняття строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлено не було.
26.08.2015 року Постановою Кабінету Міністрів № 636 внесено зміни до Постанови №509, якими, зокрема встановлено строк дії такої довідки у шість місяців з дати її видачі.
Крім цього, постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2016 року № 352 було також внесено зміни до Постанови № 509, згідно яких встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».
Відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 - IV (далі - Закон України № 1058 - IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до статті 47 Закону України № 1058 - IV, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Статтею 49 Закону України № 1058 - IV визначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 ст. 49 вказаного Закону, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 365, здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, соціальні виплати припиняються у разі: наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.
Суд зазначає, що призупинення виплати пенсії ОСОБА_2з 01.04.2017 року відбулось на підставі отриманих Управлінням Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб про що Відповідач - 2 зазначив у своєму відзиві на позовну заяву.
В свою чергу, суд звертає увагу, що документом, що свідчить про скасування довідки ВПО є рішення.
Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначеному у довідці.

Суд зазначає, що доказів винесення Рішення керівником уповноваженого органу про скасування дії довідки ВПО № від 25.01.2017 року (чинної на момент призупинення виплати пенсії з 01.04.2017 року)Відповідачем - 2 не надано.

Суд також звертає увагу на те, що згідно з матеріалами справи, Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.01.2017 року № була чинної і на момент прийняття 23.06.2017 року Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Краматорської міської ради рішення про відмову у відновленні ОСОБА_2 виплати пенсії з 01.04.2017 року.

При цьому, суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» та Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, не регулюють правовідносини щодо здійснення соціальних виплат та порядок взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та жодним чином не застосовується до пенсійного забезпечення громадян, яке гарантується Конституцією України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.03.2018 року по справі № 242/3044/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд дійшов висновку, що на час припинення виплати пенсії позивачці Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з 01.04.2017 року не існувало підстав, передбачених чинним законодавством для такого припинення, тому дії відповідача-2 щодо призупинення виплати пенсії позивачці є протиправними, доказів щодо правомірності своїх дій стосовно невиплати пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2017 року по 31.10.2017 року, останнім до суду не надано.

Аналогічні висновки узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 по справі № 263/7763/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Як вбачається з прохальної частини позову, позивачкою не ставиться питання про визнання неправомірним та скасування Розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 25.07.2017 року № 826998, яке прийнято на підставі Рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (витяг № 76 від 23.06.2017 року) про відмову ОСОБА_2 у відновленні виплати пенсії за період з 01.04.2017 року.

Між тим, суд вважає, що з метою повного захисту прав та інтересів позивачки слід скасувати Розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 25.07.2017 року № 826998 про відмову у відновленні виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2017 року.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що наявними є підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2017 року та скасування Розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 25.07.2017 року № 826998 про відмову у відновленні виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2017 року.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 року по 31.01.2017 року, суд вважає, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні, оскільки матеріалами справи підтверджено, що у Відповідача - 1 виникобов'язок по нарахуванню та виплаті пенсії позивачки з моменту її звернення до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та постановки на облік в управлінні, тобто з 21.11.2017 року.

Крім того, суд зазначає, що сторонами не заперечується той факт, що Павлоградським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі Рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради (витяг з протоколу № 1 від 05.01.2018 року) ОСОБА_2 було відновлено виплату пенсії з 01.11.2017 року та всі належні виплати були здійснені.

В той же час, суд зазначає, що підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 року по 31.10.2017 року, оскільки відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, такі виплати здійснюються управлінням Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Згідно зі ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п. 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі "Пічкур проти України", як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що при зверненні до суду з цим позовом позивачу сплата судового збору була відстрочена. У зв'язку з тим, що суд при розгляді справи дійшов висновків про необхідність задоволення позовних вимог частково, витрати по сплаті судового збору покладаються як на позивача так і на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_3) до відповідача - 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), відповідача - 2 Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, 2) третя особа - Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради (, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Центральна, 47) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії -задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області щодо припинення виплати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1) пенсії з 01.04.2017 по 31.10.2017 року.

Скасувати Розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 25.07.2017 року № 826998 про відмову у відновленні виплати пенсії ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) з 01.04.2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1), пенсії за віком за минулий період з 01.04.2017 року по 31.10.2017 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_3) на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, 2) на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева