Справа № 452/1877/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4849/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Шинкар Т.І., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2018 року, головуючий суддя Пташинський І.А., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №2118/20900/17 від 19.06.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що адмінправопорушення він не вчиняв, тому вважав, що постанова про порушення ним митних правил винесена посадовою особою з порушенням норм законодавства, відомчих актів та норм Митного кодексу України, не об»єктивно, упереджено, без встановлення його вини, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил №2118/20900/17 від 19.06.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п»ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п»ятсот) гривень, за вчинення порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця Державної фіскальної служби України оскаржила її в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що інформацію до бази даних інспектор, який здійснює митні формальності щодо місця проживання вносить зі слів самої особи, що стало наслідком розбіжностей щодо місця проживання позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25.05.2017 року державним інспектором відділу ВМО №2 м/п «Грушів» Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 було складено протокол №2118/20900/17 про порушення громадянином України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с. Погірці, Самбірського району Львівської області, проживає за адресом: вул. Шкільна, с. Підгайчики, Самбірського району, Львівської області, паспорт ЕК915308, виданий 19.04.2010 року, орган що видав - 4637, митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, яке полягало в тому, що ОСОБА_1 21.02.2017 року ввіз на митну територію України у режимі «транзит» через пункт пропуску «Шегині-Медика» Львівської митниці ДФС автомобіль марки «MERCEDES-BENZ220», VIN WDB2100041A375255, реєстраційний номер RP 67802 (країна реєстрації - ОСОБА_4), який станом на 25.05.2017 року за її межі не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства не поміщений.

Постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 у справі про порушення митних правил №2118/20900/17 від 19.06.2017 року визнано винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с. Погірці, Самбірського району Львівської області, проживає за адресом: вул. Шкільна, с. Підгайчики, Самбірського району, Львівської області, НОМЕР_1, виданий 19.04.2010 року, орган що видав - 4637, ІПН НОМЕР_2, у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі п»ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Як зазначено у оскарженій постанові №2118/20900/17 від 19.06.2017 року, 21.02.2017 року ОСОБА_1 ввіз на митну територію України у режимі «транзит» через пункт пропуску «Шегині-Медика» Львівської митниці ДФС автомобіль марки «MERCEDES-BENZ220», VIN WDB2100041A375255, реєстраційний номер RP 67802 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк передбачений нормами ст. 95 МК України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наданими відповідачем документами не підтверджується факт ввезення позивачем автомобіля на митну територію України, а тому наявні обставини, які виключають можливість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України (далі МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із частиною 1 статті 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п»ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту.

Згідно із ч. 2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Крім цього, згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17 листопада 2005 року №1118, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред»являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, зокрема, паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання);

Також зазначеними правилами передбачено, що у разі виявлення ознак порушень митних правил посадова особа митного органу, яка здійснює митний контроль та митне оформлення ТЗ, уживає заходів відповідно до законодавства України з питань митної справи.

Таким чином, оскільки посадової особою митного контролю не виявлено ознак порушення митних правил 21.02.2017 року під час ввезення автомобіля марки «MERCEDES-BENZ220», VIN WDB2100041A375255, реєстраційний номер RP 67802, відтак відсутні підстави вважати, що зазначений транспортний засіб ввозився через митний кордон України не позивачем, а іншою особою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відмінності у ПІК «Інспектор - 2006» місця реєстрації (проживання) позивача не можуть бути безумовною підставою вважати, що позивач не ввозив зазначений транспортний засіб, оскільки всі інші дані у цій базі внесено вірно та дають можливість ідентифікувати особу, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Також безпідставними є покликання позивача щодо проведення досудового розслідування кримінального правопорушення про вчинення шахрайських дій, оскільки як видно із копії паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_1, останній саме у цей день 21.02.2017 року перетинав кордон.

Відтак усі докази, наявні в матеріалах справи підтверджуються факт ввезення позивачем транспортного засобі на митну територію України, відтак вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач при винесенні оскарженої постанови діяв відповідно до норм чинного законодавства, в межах своєї компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, відтак правомірно виніс оскаржену постанову в справі про порушення митних правил, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС України задовольнити, рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2018 року у справі №452/1877/17 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7