Справа № 823/196/18
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/196/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.М. Гарань
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В. позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Коваленко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Черкаській області від 19.12.2017 року № 361 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту ОВС України) капітана поліції ОСОБА_2 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, 30.08.2017 року встановивши премію за серпень в розмірі 0%; поновлення на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Черкаський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 06 березня 2018 року відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що відповідач допустив порушення законодавства, а саме Конституції України, ст.ст. 19,43 Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту, Кодексу законів про працю України та інших нормативних актів, оскільки прийняв незаконний наказ про повторне звільнення, попередньо скасувавши наказ про первинне звільнення, в тому числі звільнивши позивача датою яка минула, виданню наказу (заднім числом). Також позивач просив врахувати, що законної підстави для звільнення не існувало. Вироку у кримінальній справі не має. Порушення які інкримінуються позивачу спростовуються доказами по справі та не є підставою для звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у зв'язку з тим, що 19.06.2015 року до відповідача надійшла інформація про внесення прокуратурою Черкаської області відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 за фактом незаконного виготовлення збуту наркотичних засобів та психотропних речовин посадовими особами Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП, на підставі наказу № 1602 від 20.06.2017 року «Про призначення та проведення службового розслідування і відсторонення від виконання службових обов'язків окремих поліцейських Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП», призначено службове розслідування.

За наслідками проведеного службового розслідування підтверджено факт грубого порушення службової дисципліни і законності, порушення вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо професійного виконання службових обов'язків поліцейським, що виразилось у порушенні вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1377, щодо забезпечення негайної реєстрації повідомлень громадян про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій до ЄО, ігнорування вимог керівництва ГУНП та НПУ щодо організації роботи кримінальної поліції, зокрема щодо оперативно-розшукової роботи, невжиття усіх необхідних заходів для забезпечення правопорядку на території обслуговування Жашкінського ВП ГУНП, протидії кримінальним та іншим правопорушенням і загальної стабілізації криміногенної ситуації в районі, за що наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 19.08.2017 року № 2205 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 22.08.2017 року № 225 позивача за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ) звільнено зі служби в поліції.

В подальшому, дізнавшись про тимчасову непрацездатність позивача під час прийняття наказу від 22.08.2017 року № 225 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції, відповідач прийняв наказ від 19.12.2017 року № 361 о/с, яким внесено зміни щодо дати звільнення зі служби ОСОБА_2

Позивач не погоджуючись з наказом відповідача від 19.12.2017 року № 361 о/с, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України", затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Згідно зі статтею 18 Дисциплінарного статуту, стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Судом встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2017 року у справі №823/1392/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року та ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2018 року, у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Жашківське відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказу відповідача від 19.08.2017 року № 2205 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Жашківського ВП ГУНП в Черкаській області та УКР ГУНА, а також наказу від 22.08.2017 року №225 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що судами підтверджено правомірність дій відповідача при прийнятті наказів від 19.08.2017 року № 2205 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Жашківського ВП ГУНП в Черкаській області та УКР ГУНА, а також наказу від 22.08.2017 року №225 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що законність підстав накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції не підлягає доказуванню в рамках даної справи.

Разом з тим, з наявних у матеріалах справи копій листа непрацездатності Серії АДА № 922491 та довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС № 20, вбачається, що у період із 01.08.2017 року по 29.08.2017 року позивач був тимчасово непрацездатним.

При цьому суд зауважує, що оригінали вказаних документів, а саме лист непрацездатності Серії АДА № 922491 та довідка про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС № 20 позивачем ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду надані не були.

У судовому засіданні представник відповідача зазначила, що оригінали вказаних документів позивачем не надано й до ГУНП в Черкаській області.

Оскільки на час прийняття наказу від 22.08.217 року № 225 о/с про звільнення позивача з посади відповідач не був обізнаний про перебування останнього на лікарняному, дізнавшись про дану обставину, а саме після надання позивачем в ході розгляду адміністративної справи № 823/1392/17 копій відповідних довідок та з'ясування обставини тимчасової непрацездатності позивача, відповідач привів вищевказаний наказ у відповідність зі статтею 18 Дисциплінарного статуту, прийнявши наказ від 19.12.2017 року № 361 о/с, яким скасовано пункт наказу від 22.08.2017 року № 225 о/с в частині звільнення позивача зі служби.

Твердження позивача про те, що станом на 19.12.2017 року минув місяць з дня закінчення службового розслідування, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки фактично спірним наказом від 19.12.2017 року № 361 о/с було лише внесено зміни щодо дати звільнення зі служби ОСОБА_2, а не звільнено останнього зі служби саме 19.12.2017 року. При цьому, колегія суддів звертає увагу позивача й на те, що передбачений Дисциплінарним статутом термін, зокрема з дня закінчення службового розслідування по день фактичного звільнення з врахуванням наказу № 361 о/с3, а саме 30.08.2017 року, не минув.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час прийняття оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15.08.2018 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев