Справа № 369/4831/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15 серпня 2018 року м. Київ № 369/4831/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши у порядку письмового провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним та скасування рішення 34 сесії 7 скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.03.2018 №34-40 «Про розгляд заяви ОСОБА_2», відповідно до якого було передано безкоштовно у власність, в межах норм безоплатної передачі ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,133 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

До позовної заяви позивачем додану заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить суд: зупинити дію рішення 34 сесії 7 скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.03.2018 №34-40 «Про розгляд заяви ОСОБА_2» та заборонити вчиняти дії спрямовані на перереєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,133 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1; накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,133 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.05.2018 у справі №369/4831/18 адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправними дій, визнання незаконним і скасування рішення - надіслано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

15.08.2018 матеріали адміністративної справи №369/4831/18 надійшли на адресу суду та за результатами автоматизованого розподілу були передані судді Кушновій А.О.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Пунктом 2 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

У позовній заяві позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення 34 сесії 7 скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.03.2018 №34-40 «Про розгляд заяви ОСОБА_2», відповідно до якого було передано безкоштовно у власність, в межах норм безоплатної передачі ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,133 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 31 сесії 6 скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17.10.2014 №31-24 надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1330 га на території села Віта Поштова Віто-Поштової сільської ради для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2016 у справі №369/3434/15-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо прийняття на 32 сесії 6 скликання рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 січня 2015 року №32-14 «Про відміну рішення Віто-Поштової сільської ради».

Визнано незаконним і скасовано рішення 32 сесії 6 скликання рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 січня 2015 року №32-14 «Про відміну рішення Віто-Поштової сільської ради», відповідно до якого було вирішено відмінити та вважати таким, що втратило чинність рішення 31 сесії 6 скликання Віто-Поштової сільської ради від 17 жовтня 2014 року за №31-24 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» у зв'язку з добровільною відмовою заявника.

Рішенням 6 сесії 7 скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №6-138 від 28.04.2016, наявним в матеріалах справи, скасовано рішення 31 сесії 6 скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17 жовтня 2014 року №31-24 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» у зв'язку з тим, що заява не була написана і подана особисто ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із заявою від 06.04.2018, у якій позивач просила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1330 га.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що їй стало відомо про те, що рішенням 34 сесії 7 скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.03.2018 №34-40 «Про розгляд заяви ОСОБА_2» передано безкоштовно у власність, в межах норм безоплатної передачі гр.ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,133 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 15.08.2018 №134465916 на підставі вказаного рішення 10.04.2018 державним реєстратором Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Бердник Аліною Володимирівною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,133 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Отже, виходячи з суті спірних правовідносин, позивач не погоджується з рішенням відповідача щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,133 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

При цьому право власності на вказану земельну ділянку 10.04.2018 було зареєстровано за ОСОБА_2.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а існує спір про право, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

Так, спірні правовідносини стосуються виключно набутого ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,133 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і в разі скасування оскаржуваного рішення, майнові права вказаної фізичної особи будуть порушені.

У зв'язку з цим, даний спір не є публічно-правовим, а має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 (справа №810/2421/16) та в постановах Верховного Суду України від 31.01.2017 (справа №21-1237а16) та від 20.09.2017 (справа №814/3454/14).

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З огляду на те, що позовна заява, з якою звернувся позивач, не містить ознак публічно-правового спору, суд зазначає, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Враховуючи відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, суд вважає за необхідне залишити заяву позивача про забезпечення позову без розгляду.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1.Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення.

2. Роз'яснити, що позивач має право звернутися до місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

3. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без розгляду.

4. Копію ухвали надіслати (видати) позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали підписано 16.08.2018 р.

Суддя Кушнова А.О.