Справа № 805/2276/17-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2018 року

Київ

справа №805/2276/17-а

адміністративне провадження №К/9901/42172/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Пасічник С.С., Шипуліної Т.М., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
на постановуДонецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року (суддя Смагар С.В.)
та ухвалуДонецького апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року (колегія у складі суддів: І.Д. Компанієць, А.А. Блохін, І.А. Васильєва)
у справі № 805/2276/17-а
за позовомПублічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування рішення від 28 лютого 2017 року №11882/10/28-10-50-12-14,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №11882/10/28-10-50-12-14 від 28 лютого 2017 року «Про відмову Публічному акціонерному товариству «Донецькоблгаз» у застосуванні пп. 38.11 п. 38 підрозділу 10 розділу XX перехідних положень Податкового кодексу України».

Позовні вимоги мотивовані незаконним обмеженням права позивача на застосування спеціальних правил для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 28 лютого 2017 року № 11882/10/28-10-50-12-14 «Про відмову Публічному акціонерному товариству «Донецькоблгаз» у застосуванні пп. 38.11 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України».

Задоволення у позові суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, мотивував тим, що позивачем дотримані всі умови, за яких підприємство має право скористатися нормами підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. В повідомленні про втрату документів від 25 січня 2017 року позивач зазначив, що перелік втрачених первинних документів скласти не вбачається за можливе, у зв'язку із захопленням будинку, де розташовувався позивач, а саме м. Донецьк, вул. Рози Люксембург, 23а., а також його структурних підрозділів, що підтверджується заявами про скоєння злочину від 11 серпня 2015 року № 15/1-1-272, від 27 серпня 2015 року № 15/1-432, витягами з кримінального провадження № 0001842, № 0001674. Суди також наголосили на тому, що неможливість вивезення первинних документів з міста Донецьк (місця первинної реєстрації позивача) пов'язана з проведенням антитерористичної операції (Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р), що надає право застосовувати до платника податків положення підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на те, що судами не враховано той факт, що в порушення абз. 5 пп. 38.11 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України ПАТ «Донецькоблгаз» в повідомленні про втрату документів не зазначено загальний перелік первинних документів та календарні періоди (день/місяць/рік), за які було втрачено первинні документи.

Позивач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки скаржник не наводить належних підстав для того, щоб вважати, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального та процесуального права. Тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів без змін.

28 листопада 2017 року Вищим адміністративним судом України, касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача відкрито.

20 березня 2018 року касаційна скарга передана на розгляд судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. в порядку пункту четвертого частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про необґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ», зареєстроване як юридична особа (), перебуває на податковому обліку в Харківському управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Відповідно до постанови загальних зборів акціонерів позивача від 29 травня 2015 року № 1 товариство змінило адресу місцезнаходження на м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 1.

25 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про втрату документів, в якому зазначив, що перевезення первинних документів за період з 1 січня 2013 року по 8 червня 2015 року зі структурних підрозділів позивача, а також безпосередньо з головного офісу позивача було неможливо, у зв'язку з тим, що вони знаходяться на території непідконтрольній українській владі.

Також в своєму повідомленні позивач зазначив, що перелік втрачених документів скласти не вбачається за можливе за період з 01 січня 2013 року по 08 червня 2015 року, у зв'язку з тим, що перереєстрацію ПАТ «Донецькоблгаз» було проведено лише 08 червня 2015 року.

28 лютого 2017 року відповідачем прийнято рішення №11882/10/28-10-50-12-14 про відмову Публічному акціонерному товариству «По газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» у застосуванні підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України обґрунтоване тим, що позивачем в порушення абзацу 5 підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України в повідомленні про втрату документів не зазначено загальний перелік первинних документів та календарні періоди, за які було втрачено первинні документи.

Підпунктом 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (редакція чинна 25 січня 2017 року, в період подання повідомлення позивачем податковому органу) передбачено, що тимчасово, до завершення проведення антитерористичної операції, до платника податків, які провадили господарську діяльність на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і не можуть пред'явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, як виняток із положень пункту 44.3 та пункту 44.5 статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підстави неможливості пред'явлення первинних документів:

- первинні документи втрачені (знищені чи зіпсовані у зв'язку із проведенням антитерористичної операції);

- первинні документи знаходяться в районі населених пунктів, на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, які неможливо вивезти або вивезення яких з даної території пов'язане із ризиком для життя та здоров'я платника податків, або неможливе у зв'язку з іншими адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків за місцем свого обліку подає до контролюючого органу повідомлення у довільній формі, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому вказуються обставини, які призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, календарні періоди (день/місяць/рік), а також загальний перелік первинних документів (у разі можливості, із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності за періоди, які вказані у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв'язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від'ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від'ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) років, періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів до завершення антитерористичної операції запроваджується мораторій на проведення будь-яких перевірок стосовно зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків стане відомо про втрату цих документів, такий платник податків зобов'язаний подати до контролюючого органу нове повідомлення із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього пункту, не можуть бути перевірені контролюючим органом стосовно зазначених у повідомленні періодів, у тому числі після завершення антитерористичної операції.

Втрата документів, що не пов'язана з проведенням антитерористичної операції, не надає право платнику податків застосовувати положення цього пункту.

Зазначені в цьому пункті положення застосовуються до платників податків, які станом на 1 грудня 2016 року здійснили зміну своєї податкової адреси з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України.

Суд касаційної інстанції приходить до висновку, що пп. 38.11 п.38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України наведеного припису дають підстави для висновку про те, що його вимоги поширюються на виключний перелік суб'єктів, регламентований ним, якими є - платники податків, які станом на 01 грудня 2016 року здійснили зміну своєї податкової адреси з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України.

Згідно пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу платник податків - фізична особа зобов'язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Отже, враховуючи те, що Товариство не має змоги період з 01 січня 2013 року по 08 червня 2015 року надати контролюючому органу всі первинні документи, у зв'язку із захопленням будинку, де розташовувався позивач, а саме м. Донецьк, вул. Рози Люксембург, 23а, а також його структурних підрозділів, що підтверджується заявами про скоєння злочину від 11 серпня 2015 року № 15/1-1-272, від 27 серпня 2015 року № 15/1-432, витягами з кримінального провадження № 0001842, № 0001674, відповідач неправомірно відмовив у застосуванні положень п.38.11 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

За таких обставин, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про дотримання позивачем всіх умов за яких підприємство має право скористатися нормами підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
С.С.Пасічник
Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду