Справа № 802/1590/18-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 серпня 2018 р. Справа № 802/1590/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (21027, м. Вінниця, вул. Келецька, 63)

про: визнання рішень протиправними, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність ділянки площею 2,00 га, що знаходиться на території Лисогірської сільської ради Жмеринського району Вінницької області;

- притягнути до адміністративної відповідальності керівника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за вчинення адміністративного правопорушення;

- визнати викопіювання з чергового кадастрового плану Лисогірської сільської ради Жмеринського району 29.03.2018 року, на ім'я ОСОБА_5, №31-2-0.22-364/106-18 від 30.03.2018 року недійсним, скасувати розпорядчі документи надані та сформовані відповідно даного викопіювання.

- визнати протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 20.04.2018 року №4204/0-1828/0/95-18, №4207/0-1829/0/95-18 та 4885/0-1861/0/95-18 щодо розгляду клопотань про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_2 на території Лисогірської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства та на території Леляцької сільської ради орієнтовною площею 0,1 га для ведення садівництва, щодо розгляду клопотання про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства;

зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_2 на території Лисогірської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства та на території Леляцької сільської ради орієнтовною площею 0,1 га для ведення садівництва, ОСОБА_3 на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в березні 2018 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотаннями та відповідними матеріалами про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність неповнолітнього сина ОСОБА_2 на території Лисогірської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства та на території Леляцької сільської ради орієнтовною площею 0,1 га для ведення садівництва, неповнолітньої ОСОБА_3 на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

За результатами розгляду клопотання Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листами від 20.04.2018 року №4204/0-1828/0/95-18, №4207/0-1829/0/95-18 та № 4885/0-1861/0/95-18 відмовило позивачу у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою. Відмови мотивовані тим, що відповідно до статті 30 Цивільного кодексу України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття) згідно статті 34 Цивільного кодексу України. Тобто, набувати та розпоряджатися земельними ділянками самостійно, зазначені особи, мають право при досягненні 18 років.

На думку позивача, такі відповіді суперечать статті 118 Земельного кодексу України, якою передбачено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а тому є протиправними.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.06.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Згідно ухвали суду від 06.06.2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в частині визнання викопіювання з чергового кадастрового плану Лисогірської сільської ради Жмеринського району 29.03.2018 року на ім'я ОСОБА_5 № 31-2-0.22-364/106-18 від 30.03.2018 року недійсним.

На підставі ухвал від 04.07.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та встановлено позивачу 5-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання суду документів, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів відповідачу.

Ухвалою суду від 14.08.2014 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про накладення арешту на земельні ділянки.

На адресу суду надійшов відзив в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що для вчинення дій, пов'язаних з безоплатною приватизацією земельної ділянки необхідно надати нотаріально посвідчену згоду батьків і дозвіл органу опіки та піклування.

Позивачем надано відповідь на відзив, згідно якого адміністративний позов з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить задовольнити.

Надаючи правову оцінку відмовам у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що викладені у листах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 20.04.2018 року №4204/0-1828/0/95-18, №4207/0-1829/0/95-18 та № 4885/0-1861/0/95-18, суд зважає на наступне.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України, зокрема частиною 6 передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 8 ст. 118 ЗК України).

Відтак, суд наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд наголошує, що земельним законодавством не передбачено вікових обмежень для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства та/або для садівництва. При цьому, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є вичерпним та ним не передбачено підстави для відмови у наданні вказаного дозволу, у зв'язку із недосягненням повноліття.

Матеріали справи свідчать, що відмови у наданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволів на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок мотивовані тим, що відповідно до статті 30 Цивільного кодексу України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття) згідно статті 34 Цивільного кодексу України. Тобто, набувати та розпоряджатися земельними ділянками самостійно, зазначені особи, мають право при досягненні 18 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження (ч. 2 ст. 25 ЦК України).

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Статтею 31 ЦК України малолітньою визначена особа, яка не досягла чотирнадцяти років.

Згідно ч. 1, 2 ст. 32 ЦК України крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право:

1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;

2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;

3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи;

4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я (грошовими коштами на рахунку).

Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Отже, крім правочинів, визначених нормами цивільного законодавства, неповнолітня особа має право вчиняти інші правочини, зокрема за згодою батьків.

Матеріали справи свідчать, що в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 з клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, звернувся їхній батько ОСОБА_1, від імені якого також підписані вказані клопотання, до клопотань також додано копію свідоцтва про народження ОСОБА_2, ОСОБА_3

Таким чином, вказаний правочин вчинено дієздатною особою - батьком ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах їх правоздатності, що відповідає нормам Цивільного кодексу України.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду, наведеної у постанові від 11.04.2018 року у справі № 802/1596/17-а (провадження № К/9901/11218/18).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_2, дозволів на виготовлення проектів землеустрою на території Лисогірської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства та на території Леляцької сільської ради орієнтовною площею 0,1 га для ведення садівництва, щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, викладені у листах від 20.04.2018 року №4204/0-1828/0/95-18, №4207/0-1829/0/95-18 та № 4885/0-1861/0/95-18 є протиправними.

Крім того, Положенням про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, зокрема і форма прийнятих відповідних рішень.

Пунктом 8 Положення визначено, що головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

В свою чергу, відповідно до статті 118 Земельного кодексу України за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача з клопотаннями в порядку статті 118 Земельного кодексу України про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою ведення особистого селянського господарства та для ведення садівництва, проте за результатами розгляду клопотання ГУ Держгеокадастром у Вінницькій області на адресу позивачів були направлені листи «Щодо розгляду клопотання», а не накази про відмову в наданні дозволі. Крім того, в листах не було надано роз'яснень щодо того, в якому порядку позивачами можуть бути отримані у власність вказані земельні ділянки.

Отже, відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного суду в постанові від 24.04.2018 року у справі № 802/1534/17-а (адміністративне провадження № К/9901/27898/18).

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що для вчинення дій, пов'язаних з безоплатною приватизацією земельної ділянки необхідно надати нотаріально посвідчену згоду батьків і дозвіл органу опіки та піклування, оскільки надання такого документу не передбачено Земельним кодексом України, а витребовувати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, відповідач не має права.

Водночас, надаючи оцінку позовній вимозі позивача щодо зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_2 на території Лисогірської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства та на території Леляцької сільської ради орієнтовною площею 0,1 га для ведення садівництва, ОСОБА_3 на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, необхідно зазначити наступне.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Порядок проведення надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою для надання дозволів на виготовлення проекту землеустрою земель сільськогосподарського призначення, до складу яких входять землі для ведення особистого селянського господарства та для ведення садівництва Земельним кодексом України віднесено до компетенції Держгеокадастру та його територіальних органів, а тому суд не може втручатись в дискреційні повноваження відповідача та на власний розсуд давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Водночас визначаючись щодо вказаної позовної вимоги, з огляду на те, що відповідачем з непередбачених законом підстав відмовлено позивачам у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою, а також порушено порядок вирішення клопотань, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд, з метою захисту прав та інтересів позивачів, з урахуванням вимог ст. 245 КАС України, а також висновків суду у даній справі щодо безпідставності відмови відповідача у наданні дозволів позивачам на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_2 на території Лисогірської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства та на території Леляцької сільської ради орієнтовною площею 0,1 га для ведення садівництва, ОСОБА_3 на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо вимоги заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність ділянки площею 2,00 га, що знаходиться на території Лисогірської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, то така задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавством встановлено перелік способів захисту, з якими особа може звернутися за захистом порушених прав до суду. Однак, чинними нормами не передбачено способу захисту права позивача шляхом заборони суб'єкта владних повноважень вчиняти певні дії.

Також, не підлягає задоволенню вимога позивача про притягнення до адміністративної відповідальності керівника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, питання про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного судочинства не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Щодо вимоги про визнання викопіювання з чергового кадастрового плану Лисогірської сільської ради Жмеринського району 29.03.2018 року, на ім'я ОСОБА_5, №31-2-0.22-364/106-18 від 30.03.2018 року недійсним, судом 06.06.2018 року прийнято ухвалу про відмову у відкритті провадження. Вказана ухвала позивачем не оскаржена та набула законної сили, відтак суд не може повторно надавати оцінку даній вимозі.

Одночасно не підлягає вимога про скасування розпорядчих документів, наданих та сформованих відповідно даного викопіювання, оскільки в матеріалах справи та в позовних вимогах позивачем не конкретизовано, які саме розпорядчі акти необхідно скасувати, а також яким чином вони впливають на його права та права його дітей.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази надані позивачем, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1) в інтересах ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3) (АДРЕСА_1) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (21027, м. Вінниця, вул. Келецька, 27, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_2, дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на території Лисогірської сільської ради Жмеринського району Вінницької області орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства та на території Леляцької сільської ради орієнтовною площею 0,1 га для ведення садівництва, викладені в листах від 20.04.2018 року №4204/0-1828/0/95-18, №4207/0-1829/0/95-18.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, викладеної в листі від 20.04.2018 року № 4885/0-1861/0/95-18.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 щодо надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на території Лисогірської сільської ради Жмеринського району Вінницької області орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства та на території Леляцької сільської ради орієнтовною площею 0,1 га для ведення садівництва відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Кармалюківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (НОМЕР_2, рнокпп НОМЕР_1) сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Альчук Максим Петрович