Справа № 461/5092/18
Суддя: Лялюк Є. Д.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/5092/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Лялюк Є.Д.

секретар судового засідання Станкевич Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом Krecmer Ludek до Львівської митниці ДФС України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС України про скасування постанови про скасування постанови про порушення митних правил, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за порушення митних правил передбачених ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України.

З винесеною постановою позивач не погоджується, вважає її необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням чинного законодавства, викладені у ній обставини та висновки щодо підстави порушення митних правил такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а сам розгляд справи неповним та необ'єктивним.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Відповідачем у справі подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до ст.205 КАС України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Автомобіль (реєстраційний номер ФВФ1833, номер кузова НОМЕР_1), що був ввезений 29.10.2016 року позивачем на територію України через митний пост «Грушів» Львівської митниці внаслідок несправності був транспортований 01.11.2016 року для діагностики та ремонту на станцію технічного обслуговування ТзОВ «А.М.Б. Україна» що у м.Жидачів, що підтверджується відповідною довідкою. В ході діагностики первинно було встановлено механічні пошкодження піддона, витік мастила, значні пошкодження кузовної та ходової частини автомобіля. Дані несправності автомобіля є вкрай суттєві, оскільки поломки по суті призвела до неможливості запуску двигуна, що в свою чергу унеможливило рух транспортного засобу. В подальшому, зазначений автомобіль було транспортовано до ФОП ОСОБА_1 який надає послуги з обслуговування транспортних засобів, для проведення ремонтних робіт та відновлення можливості руху даного автомобіля.

У відповідності до ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону, підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Так, згідно із ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469. статтею 470, частиною третьою статті 478. статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного га/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність га невідворотність.

Разом з тим, вищевказаним Порядком передбачено документальне підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили - часткового чи повного пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата, тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Так, разом із заявою, що містить інформацію про місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили подаються документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені у встановленому порядку.

Пункт 3 розділу VIII Порядку передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням субєктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом.

Позивач жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, не надав. Документи ж, надані позивачем, вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, й не містять жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб погребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили.

Така позиція наводиться в ухвалах Вищого адміністративного суду України № К/800/21036/16 від 15.12.2016 року, № К/800/15082/16 від 14.07.2016 року де суд зазначає, що поломка автомобіля не є обставиною непереборної сили у розумінні статті 192 МК України.

Окрім того, в ухвалі від 07.07.2017 у справі № 569/9956/16-а Вищий адміністративний суд України зазначає наступне: «.. .позивачем не надано доказів того, що вказаний ремонт транспортного засобу був вимушеним і зумовлений аварією, протиправними діями третіх осіб чи .цією обставин непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що обставини, на які посилається позивач з приводу ремонту автомобіля, не настали внаслідок аварії та не є обставинами непереборної сили, отже, не можуть бути застосовані у розумінні ч.І ст. 460 МК України, а тому і звернення позивача до митниці 16.04.2016 року з повідомленням щодо неможливості своєчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу у звязку з його ремонтом не має значення для вказаної справи, оскільки таке звернення може бути повязано лише з існуванням факту аварії чи дії обставин непереборної сили»

Окрім того, в ухвалі від 11.10.2017 у справі № К/800/24645/16 Вищий адміністративний суд України зазначає про те, що «як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, посилання позивача про те, що він 03. і2.2014 року письмово повідомив митний орган про виникнення поломки транспортного засобу... не свідчить про встановлення обставин непереборної сили...»

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставини, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, прийнята в межах повноважень Львівської митниці ДФС. Вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України доведена; відтак, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 20, 73, 77, 243, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

в задоволені позову Krecmer Ludek - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Лялюк Є.Д.