Справа № 0840/2872/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 серпня 2018 року Справа № 0840/2872/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (69104, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6, )

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 14 протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 54 від 25 травня 2018 року;

- зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку із настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" у розмірі 144000,00 грн.

Позивач посилається на те, що 21 серпня 2017 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. Вказує, що оскільки інвалідність настала як наслідок виконання позивачем обов'язків військової служби, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги. У встановленому законодавством порядку звернувся через уповноважений орган до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, проте, рішенням Міністерства оборони України позивачу було безпідставно та необґрунтовано відмовлено у нарахуванні та виплаті відповідної допомоги. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 15 серпня 2018 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Від представника відповідача до судового засідання надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 25496 від 15 серпня 2018 року), в якому він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з наступних підстав, зокрема зазначає, що одноразова грошова допомога призначається військовослужбовцям строкової служби у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби. Інвалідність позивачу встановлено 21 серпня 2017 року, а звільнений зі служби він 15 травня 1987 року, тому підстави для виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв'язку із наступним.

З матеріалів справи судом встановлено, що 21 серпня 2017 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії АВ № 0823436.

Позивачем отримане посвідчення учасника бойових дій від 24.12.2002 серії НОМЕР_2.

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 2045 від 21 липня 2017 року у позивача було виявлено контузію головного мозку у 1986 році та множинні захворювання, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

У зв'язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності, він звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, але Департамент фінансів Міністерства оборони України протиправно повернув йому документи про призначенні такої допомоги. Не погодившись з такими діями позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року по справі № 333/6617/17 (номер провадження 2-а/333/20/18) визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України та зобов'язано Міністерство оборони України розглянути документи ОСОБА_1 та прийняти протокольно оформлене рішення щодо можливості призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювань, отриманих під час виконання обов'язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно вказаного рішення позивач отримав витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 54 від 25 травня 2018 року, відповідно до якого відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність встановлено понад 3-х місячний строк після звільнення зі служби.

Позивач, не погодившись із рішенням відповідача про відмову в призначені йому одноразової грошової допомоги, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Частиною 9 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання припису ч. 9 ст. 163 вищезазначеного Закону постановою Кабінетом Міністрів України від 25.12.2013 року №975 було затверджено "Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (до прийняття цієї постанови діяла Постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб").

При визначенні права особи на отримання одноразової грошової допомоги, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (ч. 9 ст. 163) делеговано Кабінету Міністрів України визначати не тільки порядок проведення компенсаційних виплат, а й умови, за яких вони здійснюються.

Пунктом 1 цього Порядку (Постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975) визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 передбачає:

допомога, що не призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

В п. З Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 зазначено:

3. Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Позивачу було первинно встановлено інвалідність 21.08.2017 року згідно довідки МСЕК серії АВ №0823436 (строком до 01 вересня 2019 року).

Питання про призначення йому одноразової грошової допомоги розглядалось відповідно до підпункту 3 пункту 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, оскільки він проходив строкову військову службу:

«військовослужбовцю строкової служби, військовозобов 'язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов 'язаному чи резервісту під час виконання обов'язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві...»

Аналогічна норма міститься і в пункті 6 частини 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»:

«встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов'язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов'язаному або резервісту при виконанні обов'язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві... »

Позивач був звільнений з військової служби в 11.05.1987 року (про що зазначено в наданому військовому квитку військовослужбовця строкової служби), а інвалідність встановлена через ЗО років після звільнення.

На час звернення позивача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги вказані норми діяли.

Позивач посилається на підпункт 2 пункту 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975:

«військовослужбовцю, інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов 'язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби... »

Даний пункт не стосується військовослужбовців строкової служби.

Крім того, позивач вказує розмір цієї допомоги (як не для військовослужбовців строкової служби).

Важливою умовою для правильного тлумачення наведених норм статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є розуміння видів військової служби, визначених Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без Л громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 цього ж Закону існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 26.06.2018 року по справі №750/5074/17 (адміністративне провадження №К/9901/44751/18).

Суд погоджується із доводами відповідача викладеними у пункті 14 протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 54 від 25 травня 2018 року та зазначає, що спірні правовідносини виникли після 01.01.2017, а тому до них застосовуються положення п.6 ч.2 ст. 16 Закону №2011-XII в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу та був звільнений саме зі строкової військової служби 11.05.1987, а інвалідність первинно була встановлена позивачу в 21.08.2017, тобто у понад тримісячний термін після звільнення зі служби, встановлений п.6 ч.2 ст. 16 Закону №2011-XII.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (69104, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6, ) - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 17.08.2018.

Суддя О.В.Конишева