Справа № 444/349/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №444/349/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Сільник Н.Є.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Клюковської Н.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними бездіяльності, дії, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними бездіяльності, дії, зобов'язання вчинити дії.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області щодо не призначення ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини у порядку, строки та розмірі передбаченому Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 р. № 2811-ХІІ;

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області поновити виплату ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мессіна, Італійська Республіка, Позивача народилась дитина Капелло Вірджинія, яка зареєстрована громадянкою України. Оскільки, Позивач і її донька є громадянами України 29.06.2016 р. нею до Управління соціального захисту населення Жовківської РДА було подано заяву про призначення державної допомоги при народженні дитини і документи необхідні для призначення такої допомоги. Тобто, Позивачем було виконано усі умови, визначенні законом для призначення і виплати їй державної допомоги при народженні дитини. Натомість, Відповідач діючи в порушення вимог статті 6 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», пункту 43 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751, заяву та подані документи розглянув лише після спливу шести місяців з дня їх отримання, про що 15.12.2016 прийняв рішення про призначення державної допомоги при народженні дитини. Згідно з вказаним рішенням Відповідач призначив Позивачу державну допомогу при народженні дитини у розмірі меншому ніж це передбачено у статті 12 Закону №2811-ХІІ та пункті 13 Порядку № 1751. Поряд із цим, Відповідач до прийняття рішення та виплати Позивачу державної допомоги при народженні дитини, припинив її виплату з 01.11.2016. Припинення виплати здійснено відповідачем на підставі акту № 481 від 22.11.2016 перевірки використання коштів, які призначено на одноразову допомогу при народженні дитини. Вказаний акт було складено головним державним соціальним інспектором Управління соціального захисту населення Жовківської РДА без участі Позивача, особою, до повноважень якої згідно пункту 13 Порядку № 1751, не належить здійснення перевірки використання коштів призначених на державну допомогу при народженні дитини. Згідно пункту 43 Порядку № 1751, Відповідач зобов'язаний письмово повідомляти заявника про прийнятті ним рішення та порядок їх оскарження. Однак, Відповідач про прийнятті рішення та порядок їх оскарження Позивача не повідомляв. З огляду на те, що такими діями Відповідача порушується її право на отримання державної допомоги при народженні дитини, Позивач звернулась до суду із даним позовом.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, представником відповідача зазначено, що відповідно до Закону 2811-ХІІ та Порядку № 1751, Позивачу було призначено допомогу при народженні дитини з 01.10.2015 по 31.10.2015 в розмірі 10320 грн.; з 01.11.2015 по 31.10.2016 в розмірі 860 грн. на місяць. Кошти було перераховано на рахунок заявниці 16.01.2017 р. в сумі 20640 грн. (10320 грн. + 860 грн. * 12 місяців). Виплату допомоги Позивачу припинено з 01.11.2016 на підставі акта перевірки використання коштів, які призначені на одноразову допомогу при народженні дитини № 481 від 22.11.2016, складеного головним державним соціальним інспектором УСЗН Жовківської РДА (при перевірці встановлено, що сім'я Позивача постійно проживає за кордоном з дитиною). Зазначає, що згідно з пунктом 13 Порядку та офіційних роз'яснень наданих Міністерством праці та соціальної політики України виплата допомоги при народженні дитини припиняється у випадку, коли батьки дитини разом з дитиною виїхали за кордон, оскільки в такому разі не має можливості здійснювати контроль за цільовим використанням допомоги і створенням належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини. Окрім того, представник відповідача зазначив, що Позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки відповідно ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. З цих підстав, просить суд застосувати позовну давність та повністю відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача заперечення підтримав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та додаткових поясненнях. Просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

03 квітня 2018 року позивачем було надіслано до суду оригінал документу про сплату судового збору, чим усунуто недоліки позовної заяви, у зв'язку з чим 11 квітня 2018 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в адміністративній справі.

31 травня 2018 року позивачем подано до суду заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду.

23 червня 2018 року відповідачем до суду надіслано заперечення на заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом та поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мессіна, Італійська Республіка у позивача народилась дитина Капелло Вірджинія, яка зареєстрована громадянкою України.

29.06.2016 позивач звернулася із заявою до відповідача для призначення їй державної допомоги при народженні дитини, а також подала до заяви копію паспорта громадянина України та документи, що підтверджують народження дитини, видані компетентними органами Комуни міста Мессіна Італійської Республіки і легалізовані в установленому порядку.

15.12.2016 рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми відповідач призначив позивачу державну допомогу при народженні дитини з 01.10.2015 по 31.10.2015 в розмірі 10320,00 гривень; з 01.11.2015 по 31.10.2016 в розмірі 860,00 гривень на місяць.

16.01.2017 на підставі вказаного рішення відповідач одним платежем на суму 20640,00 гривень здійснив перерахування коштів державної допомоги при народженні дитини на банківську картку позивача.

Поряд із цим, 22.11.2016 відповідач здійснив перевірку використання коштів, які призначені на одноразову допомогу при народженні дитини, про що ним було складено акт № 481. Згідно вказаного акту, на час проведення обстеження за адресою проживання заявника з дитиною не було.

На підставі вказаного акту, як стверджує відповідач, починаючи з 01.11.2016 ним було припинено виплату позивачу державної допомоги при народженні дитини.

З огляду на те, що відповідач виплатив допомогу при народженні дитини не у строки та розмірі передбаченому законом, а також неправомірно припинив виплату такої допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону від 21.11.1992 р. № 2811-ХІІ передбачено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми (1751-2001-п) та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Згідно з статтею 3 Закону від 21.11.1992 р. № 2811-ХІІ відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми: 1) допомога у зв'язку з вагітністю та пологами; 2) допомога при народженні дитини; 3) допомога при усиновленні дитини; 4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 5) допомога на дітей одиноким матерям.

Відповідно до статті 10 Закону від 21.11.1992 р. № 2811-ХІІ допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Статтею 11 Закону від 21.11.1992 р. № 2811-ХІІ встановлено, допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Даний перелік документів є вичерпним.

Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Згідно з статтею 12 вказаного Закону від 21.11.1992 р. № 2811-ХІІ, допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1751, цей Порядок визначає умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (2811-12). Зокрема, допомоги при народженні дитини (пункти 10-16 цього Порядку).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1751, призначення і виплата державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюються управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Ураховуючи вищенаведене, Відповідач, як орган соціального захисту населення зобов'язаний призначати і виплачувати державну допомогу сім'ям з дітьми у порядку, строки та розмірі, що передбачені Законом від 21.11.1992 р. № 2811-ХІІ та Порядком № 1751.

Даючи правову оцінку правомірності дій та рішень відповідача щодо призначення та виплати позивачу державної допомоги при народженні дитини, суд враховує наступне.

29.06.2016 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй державної допомоги при народженні дитини.

Згідно з вимогами пункту 43 Порядку № 1751, необхідні документи для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує державну допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви. Про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причин відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п'яти днів після прийняття відповідного рішення.

Натомість, в порушення вимог пункту 43 Порядку № 1751 та в супереч вимог статті 6 Закону № 2811-ХІІ, відповідач рішення про призначення допомоги позивачу прийняв лише 15.12.2016 р., тобто після спливу шести місяців з дня отримання заяви позивача про призначення такої допомоги.

Дане рішення чи письмове повідомлення про прийняте рішення, відповідач, як того, вимагає пункт 43 Порядку № 1751 та норми статті 6 Закону № 2811-ХІІ, позивачу не видавав та на його адресу не надсилав, чим позбавив позивача можливості оскаржити таке рішення, оскільки в порушення вимог статті 12 Закону № 2811-ХІІ призначив позивачу допомогу не у повному обсязі.

Таким чином, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки заяву і документи для призначення державної допомоги при народженні дитини, останній зобов'язаний був розглянути протягом 10-ти днів з дня їх отримання, про що прийняти відповідне рішення, як це передбачено пунктом 43 Порядку № 1751.

Окрім того, відповідач зобов'язаний був протягом 5-ти днів з дня прийняття відповідного рішення, видати чи надіслати заявникові письмове повідомлення про прийняте рішення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що має місце протиправна бездіяльність відповідача, яка полягала у порушенні строку розгляду заяви і документів для призначення державної допомоги при народженні дитини та у порушенні порядку повідомлення позивача про прийняте рішення за результатами їх розгляду.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що затримка із розглядом заяви і документів пов'язана із тим, що справа позивача поступила від головного соціального інспектора в сектор прийняття рішення 30.11.2016., оскільки як вбачається із заяви про призначення державної допомоги при народженні дитини така заява була отримана відповідачем 29.06.2016, що стверджується відповідною відміткою про її прийняття.

Пунктом 13 Порядку № 1751 встановлено, допомога при народженні дитини надається у розмірі, встановленому на дату народження дитини.

Допомога при народженні дитини, яка народилась після 30 червня 2014 року, надається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами.

Згідно з витягом з записів реєстру актів про народження, виданим 26.11.2015 Демографічною службою Комуни міста Мессіна, Італійська Республіка донька Позивача народилась ІНФОРМАЦІЯ_1.

Про призначення державної допомоги при народженні дитини Позивач із відповідною заявою звернулась до Відповідача 29.06.2016.

Таким чином, Відповідач зобов'язаний був призначити Позивачу допомогу при народженні дитини у розмірі 41280 гривень.

Виплату такої допомоги, Відповідач зобов'язаний був здійснити одноразово у сумі 10320 гривень, решта допомоги виплачувати протягом наступних 36 місяців рівними частинами.

Натомість, рішення про призначення Позивачу державної допомоги при народженні дитини Відповідач прийняв лише після спливу шести місяців з дня отримання заяви Позивача про признання такої допомоги, а саме 15.12.2016.

Поряд із цим, згідно вказаного рішення Відповідач призначив Позивачу допомогу у розмірі 10320,00 грн. з 01.10.2015 по 31.10.2015 та у розмірі 860,00 грн. за період з 01.11.2015 по 31.10.2016.

Всього Відповідач призначив і виплатив Позивачу державну допомогу при народженні дитини у розмірі 20640,00 гривень, тобто менше розміру встановленого статтею 12 Закону № 2811-ХІІ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки державну допомогу при народженні дитини, останній зобов'язаний був призначити в розмірі 41280 грн., а виплату такої допомоги зобов'язаний був здійснити одноразово у липні 2016 року у сумі 10320 грн., решта суми допомоги виплачувати рівними частинами кожного місяця в сумі 860 грн.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1751, контроль за цільовим використанням державної допомоги здійснюється працівниками центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді або уповноваженою особою, визначеною виконавчим органом об'єднаної територіальної громади, в межах повноважень.

У разі встановлення факту нецільового використання коштів зазначені органи подають керівнику органу, що призначив допомогу, пропозиції щодо припинення її виплати.

Окрім того, згідно з пунктом 13 Порядку виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач до призначення та виплати позивачу державної допомоги при народженні дитини, припинив її виплату з 01.11.2016 року на підставі акту № 481 від 22.11.2016 р. перевірки використання коштів, які призначено на одноразову допомогу при народженні дитини, який без участі позивача було складено головним державним соціальним інспектором Управління соціального захисту населення Жовківської РДА.

З огляду на вказане, дії відповідача щодо припинення виплати позивачу державної допомоги при народженні дитини на підставі акту складеного головним державним соціальним інспектором є неправомірними, оскільки припинити виплату такої допомоги Відповідач має право лише на підставі пропозицій центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді або уповноваженої особи, визначеної виконавчим органом об'єднаної територіальної громади, в межах повноважень. При цьому, головний державний соціальний інспектор відповідно до вимог порядку не уповноважений здійснювати контроль за цільовим використанням коштів, які призначено на одноразову допомогу при народженні дитини.

Поряд із цим, випадки при настанні яких Відповідач має право припинити виплату державної допомоги при народженні дитини визначенні у пункті 13 Порядку. Даним Порядком не передбачено такої підстави припинення виплати державної допомоги, як тимчасових виїзд батьків разом із дитиною за кордон, отже дії Відповідача щодо припинення виплати допомоги на цій підставі є протиправними.

Окрім того, відповідач про припинення виплати допомоги повинен був прийняти відповідне рішення.

Натомість, відповідач жодного рішення про припинення виплати не приймав, а саму виплату припинив до проведення перевірки та виплати коштів державної допомоги при народженні дитини.

Більше того, жодних письмових повідомлень про припинення виплати державної допомоги при народженні дитини (підстави припинення її виплати) відповідач на адресу позивача не надсилав, такі повідомлення Позивачу не видавались.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо припинення виплати допомоги при народженні дитини є протиправними.

Відповідно до пункту 55 Порядку призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім'ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень. При цьому виплата здійснюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на день її призначення.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Статтею 12 Закону № 2811-ХІІ встановлено, що допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у порядку та строк звернувся до Відповідача із заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини, чим виконав вимоги Закону № 2811-ХІІ необхідні для призначення такої допомоги.

Натомість, відповідач всупереч вимоги статті 12 Закону 2811-ХІІ, державну допомогу при народженні дитини призначив позивачу лише після спливу 6-ти місяців з дня отримання відповідної заяви та у розмірі 10320,00 грн з 01.10.2015 по 31.10.2015 та у розмірі 860,00 грн. за період з 01.11.2015 по 31.10.2016, тобто менше розміру встановленого статтею 12 Законом № 2811-ХІІ.

З огляду на те, що Позивачем виконано усі умови, визначені законом для призначення і виплати їй державної допомоги при народженні дитини, виплату такої допомоги Відповідачем здійснено з порушенням порядку, строку та розміру передбаченому Законом 2811-ХІІ, а прийняття рішення про призначення Позивачу державної допомоги при народженні дитини не передбачає права Відповідача діяти на власний розсуд, вимога про поновлення виплати Позивачу такої допомоги є підставною та підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області щодо не призначення ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини у порядку, строки та розмірі передбаченому Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21.11.1992 № 2811- XII.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області поновити виплату ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області (80300, Львівська область, м. Жовква, вул. Львівська, 3, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять гривень) грн 40 коп сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.08.2018.

Суддя Р.М. Брильовський