Справа № 804/1071/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2018 рокусправа № 804/1071/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Круговий О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання: Троянова С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року (суддя Конєва С.О.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі, в адміністративній справі № 804/1071/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № , № від 25.10.2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті 25.10.2017 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області № , яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 171874 грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 42968,50 грн. та № , яким зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість на 19125 грн. В обґрунтування позову вказувало на помилковість висновків, викладених в Акті перевірки № 12374/04-36-14-12/35601098 від 19.09.2017 року, про завищення податкового кредиту та заниження податку на додану вартість на суму 190998,57 грн. за податковими накладними, виписаними контрагентом ТОВ «Атртехнології» за серпень та вересень 2015 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не враховані його наступні доводи:

- надані позивачем документи підтверджують отримання від ТОВ «Атртехнології» товару та використання його у власній господарській діяльності;

- висновки відповідача, викладені в акті перевірки, ґрунтуються на припущеннях, без врахування наданих позивачем первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, без проведення звірки з ТОВ «Атртехнології»;

- протокол допиту ОСОБА_1 відповідачем суду першої інстанції не надавався;

- пояснення особи, які отримані за результатами проведення оперативно-розшукових заходів, не є доказом;

- аналітична податкова інформація не визначена в адміністративному судочинстві як доказ;

- врахування судом правової позиції Верховного Суду у справі № К/9901/1478/18 від 16.01.2018 року є безпідставним, оскільки вона висловлена при розгляді справи, в якій наявний вирок суду у кримінальній справі про визнання особи винною у здійсненні фіктивної підприємницької діяльності;

- відповідач в акті перевірки послався на наявність кримінального провадження стосовно посадових осіб ПП «Бір Трейд», з яким позивач не мав господарських взаємовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Відповідач вказує на те, що надані ним докази підтверджують обставину відсутності реального виконання договору між позивачем та ТОВ «Атртехнології», який не є виробником реалізованого позивачу товару, з січня 2016 року не звітує, свідоцтво платника ПДВ анульовано 29.12.2015 року. В реєстрі фіктивного підприємництва ТОВ «Атртехнології» зареєстровано 16.06.2016 року. За поясненнями ОСОБА_1, наданими оперативному управлінню СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС, ТОВ «Атртехнології» зареєстровано на його ім'я без його відома.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи апеляційної скарги та письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

У період з 30.08.2017 року по 12.09.2017 року посадовими особами контролюючого органу була проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Атртехнології» за період з 01.08.2015 року по 30.09.2015 року за результатами якої було складено акт №12374/04-36-14-12/35601098 від 19.09.2017 року за висновками якого було встановлено порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом МФУ від 28.01.2016р. №21 в результаті завищення позивачем податкового кредиту занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплачується до загального фонду державного бюджету всього на суму 190998,57 грн., в тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним виписаним контрагентом ТОВ «Атртехнології», зокрема за серпень 2015 року у сумі 91000,70 грн.; за вересень 2015 року, які включені до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за жовтень 2015р. у сумі 99997,87 грн., що підтверджується копією відповідного акту перевірки (а.с.59-67 том 1). На підставі вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом 25.10.2017р. були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення, а саме: № форми «Р», за яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 214842,50 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням - 171874 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 42968,50 грн. (а.с.76-77 том 1); № форми «В4» за яким до позивача застосовано штрафних (фінансових) санкцій по податку на додану вартість у сумі 19125 грн. (а.с.78 том 1).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, погодившись із висновками відповідача, викладеними в акті перевірки.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у зв'язку із прийняттям контролюючим органом відповідачем у справі податкових повідомлень-рішень за результатами проведеної податкової перевірки, регулюються Податковим кодексом України (ПК України).

За висновками акту перевірки № 12374/04-36-14-12/35601098 від 19.09.2017 року позивачем допущені порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом МФУ від 28.01.2016 року. №21 в результаті завищення позивачем податкового кредиту занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплачується до загального фонду державного бюджету всього на суму 190998,57 грн., в тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним виписаним контрагентом ТОВ «Атртехнології», зокрема за серпень 2015 року у сумі 91000,70 грн.; за вересень 2015 року, які включені до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за жовтень 2015 року у сумі 99997,87 грн.,

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України (в редакції, яка діяла в період, який був підданий податковій перевірці) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно пункту 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Стаття 200 ПК України визначає порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 статті 200 ПК України).

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів, не дозволяє формувати дані податкового обліку навіть незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.

Позивачем на підтвердження фактичного виконання умов договору постачання № 75 від 24.07.2015 року та Специфікаціями до нього № 1, № 2 надані первинні бухгалтерські документи: видаткові накладні № РН-0803-02 від 03.08.2015 року, № РН-0804-01 від 04.08.2015 року, № РН-0907-04 від 07.09.2015 року, № РН-0908-03 від 08.09.2015 року, рахунки на оплату № РН-0804-01 від 03.08.2015 року, № РН-0804-01 від 04.08.2015 року, № РН-0907-04 від 07.09.2015 року, № РН-0908-03 від 08.09.2015 року, ТТН № 0308/15-1 від 03.08.2015 року, № 0408/15-1 від 04.08.2015 року, № 0709/15-1 від 07.09.2015 року, № 0809/15-1 від 08.09.2015 року, платіжні доручення № 2335 від 07.09.2015 року, № 2431 від 28.10.2015 року (т. 1 а.с. 229-250). Позивачем також надано документи на підтвердження використання придбаних товарів у подальшій господарській діяльності (т. 2 а.с.1-250, т.3 а.с. 1-174).

Висновок суду першої інстанції про те, що всі первинні бухгалтерські документи контрагента позивача - ТОВ «Атртехнології» є неналежними, ґрунтується на тому, що вони підписані гр. ОСОБА_1, який значився як засновник та директор Товариства, проте фактично ніякого відношення до вказаного підприємства не має, фінансово-господарською діяльністю не займається, адміністративно-розпорядчі функції керівника підприємства не виконував, що встановлено змістом копії протоколу допиту за результатами опрацювання контролюючими органами зібраної податкової інформації щодо ТОВ «Атртехнології» згідно до вимог ст. 74 ПК України (а.с.220-222 том 3).

Здійснюючи перевірку правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів дослідила наявні у справі письмові докази та встановила, що на а.с. 220-222 том 3 відсутній протокол допиту ОСОБА_1 Натомість, у справі наявна ксерокопія супровідного листа заступника начальника ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 05.08.2016 року № 11335/7/04-66-14, адресованого ГУ ДФС у м. Києві, про направлення результатів опрацювання зібраної податкової інформації по ТОВ «Атртехнології» ( т. 3 а.с. 220). У складі цього документа наявна ксерокопія пояснення ОСОБА_1 (без зазначення посадової особи і органу, якому це пояснення адресовано) - т. 3 а.с.222 зв.бік аркуша.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 73 цього ж Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд також не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 74 Кодексу).

Колегія суддів зазначає, що пояснення особи, одержані при здійсненні оперативно-розшукових заходів, не визначені Кодексом адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі. Відповідач, посилаючись на пояснення ОСОБА_1 про фіктивне створення підприємства-контрагента позивача, не скористався процесуальною можливістю допиту зазначеної особи під час розгляду адміністративної справи в якості свідка. Адміністративний суд, у свою чергу, зобов'язаний вживати заходи по встановленню обставин у справі з метою захисту порушених прав позивачів, які не є суб'єктами владних повноважень, на виконання завдання адміністративного судочинства, визначеного частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, частиною 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів здійснення ТОВ «Атртехнології» фіктивної підприємницької діяльності в період укладання та виконання договору № 75, укладеного з позивачем. Натомість, надані позивачем первинні документи підтверджують фактичне виконання ТОВ «Атртехнології» умов договору, тому законні підстави для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відсутні.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 317 цього ж Кодексу підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зважаючи на те, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на доказі, який відсутній в матеріалах справи (протокол допиту ОСОБА_1), а пояснення особи в межах здійснення оперативно-розшукових заходів може бути підставою для допиту такої особи в якості свідка в адміністративному процесі, що не було ініційовано відповідачем та не здійснено судом першої інстанції з власної ініціативи, оскаржене рішення не може вважатись законним та обґрунтованим, і підлягає скасуванню.

Позов ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» підлягає задоволенню за наведених вище підстав.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції - 3509,52 грн. (т. 1 а.с. 3) та судового збору за подачу апеляційної скарги - 5264,28 грн. (т. 4 а.с.23), всього на суму 8773,80 грн., які підлягають відшкодуванню.

Керуючись статями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року в адміністративній справі № 804/1071/18- скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № , № , прийняті Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 25 жовтня 2017 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» (, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 4-4Д) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а) судові витрати на суму 8773 (вісім тисяч сімсот сімдесят три) грн. 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 серпня 2018 року і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 21 серпня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук