Справа № 806/1981/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2018 року м. Житомир справа № 806/1981/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання погодити надання дозволу на розробку проекту землеустрою,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області із позовом, в якому просить:
Вказує, що 31 січня 2018 року виконавчий комітет Баранівської міської ради Житомирської області на пленарному засіданні відмовив у погодженні надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
За твердженнями позивача, згідно з витягу з протоколу засідання виконавчого комітету Баранівської міської ради №2 від 31 січня 2018 року при голосуванні ніхто з членів виконавчого комітету не голосував "проти", всі присутні 18 членів виконавчого комітету міської ради утрималися від голосування, а тому, на думку позивача, рішення з вказаного питання не прийнято.
Наголошує, що відповідачем всупереч результатам голосування було винесено рішення щодо не погодження надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки.
На думку позивача, рішення Баранівської міської ради від 31 січня 2018 року в частині оскаржуваного не погодження прийняте з порушенням вимог чинного земельного законодавства України.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.
Судовий розгляд справи призначений на 18.06.2018 о 12:00 було відкладено на 10.07.2018 о 12:00 у зв'язку із перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.
10 липня 2018 року на офіційну електронну поштову адресу суду надійшов відзив на позовну заяву вих. №1150 від 10.07.2018 (а.с.83-84)
Частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що до відзиву додаються: докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Суд зазначає, що відповідачем в порушення ч.4 ст.162 КАС України до відзиву на позовну заяву не додано доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також не надано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.
Особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні визначенні статтею 261 КАС України.
Згідно з ч.1 ст.261 КАС України відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.
Як встановлено із наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу про відкриття провадження було отримано відповідачем 29 травня 2018 року.
Оскільки відзив на позовну заяву було надіслано на офіційну електронну поштову адресу суду 10 липня 2018 року, відповідачем пропущено процесуальний строк на подання відзиву, передбачений ч.1 ст.261 КАС України та визначений в ухвалі про відкриття провадженні від 23 травня 2018 року.
Положеннями статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Із клопотанням про поновлення процесуального строку на подання відзиву в порядку статті 121 КАС України відповідач до суду не звертався.
Суд наголошує, що відзив на позовну заяву було подано відповідачем із численними порушеннями чинних норм процесуального законодавства, що є неналежним виконанням стороною у справі - суб'єктом владних повноважень своїх процесуальних обов'язків.
В судове засідання призначене на 10.07.2018 о 12:00 прибув позивач. Представник відповідача в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 80)
Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 23.07.2018 о 11:20, явку представника відповідача в наступне судове засідання визнано обов'язковою, що зафіксовано секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 10.07.2018.
Судовий розгляд справи, призначений на 23.07.2018 о 11:20 було відкладено на 06.08.2018 о 12:20 у зв'язку із перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.
31 липня 2018 року на офіційну електронну поштову адресу суду від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву вих. №1286 від 30.07.2018, відповідно до змісту яких відповідач просить відмовити у задоволення позовних вимог за безпідставністю та провести розгляд справи без участі представника Виконавчого комітету Баранівської міської ради. (а.с. 92-93)
Частиною першою статті 164 КАС України встановлено, що у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
Суд наголошує, що чинними нормами процесуального законодавства передбачено подання відповідачем виключно відзиву на позовну заяву в порядку ст. 162, ч.1 ст.261 КАС України, в той час як право на подання заяви по суті справи в порядку ст.164, ч.2 ст.261 КАС України передбачено для подання відповідачем заперечення на відповідь за відзив, а не на позовну заяву.
Згідно з ч.2 ст.164 КАС України до заперечення застосовуються правила, встановлені частинами другою - четвертою статті 162 цього Кодексу.
В порушення ч.2 ст.164, ч.4 ст.162 КАС України до заперечень не додано доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також не надано документів, що підтверджують надіслання (надання) заперечень і доданих до нього доказів позивачу.
Крім того, щодо викладеного у запереченні клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, суд наголошує, що в порушення положення статей 166, 167 КАС України вказане клопотання не викладено окремим письмовим документом із дотриманням вимог, визначених статтею 167 КАС України.
Викладення у запереченнях на відповідь на відзив заяв та клопотань не передбачено чинними нормами процесуального законодавства та суперечить змісту статті 164 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи вищевикладене, заперечення були подані відповідачем із численними порушеннями чинних норм процесуального законодавства, що також є неналежним виконанням стороною у справі - суб'єктом владних повноважень своїх процесуальних обов'язків.
Суд звертає увагу відповідача, що подальше недотримання суб'єктом владних повноважень норм процесуального законодавства при поданні відзиву на адміністративний позов, інших заяв по суті справи та клопотань матиме наслідком застосування судом положень ч.2 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України в частині повернення таких заяв по суті справи та інших клопотань без розгляду.
01 серпня 2018 року до відділу документального забезпечення суду, у строк та в порядку, визначеному ст.163, ч.2 ст.261 КАС України, надійшла відповідь на відзив від 23.07.2018, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву. (а.с.94-96)
Судовий розгляд справи, призначений на 06.08.2018 о 12:20 було відкладено на 08.08.2018 о 12:20 у зв'язку із перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.
В судове засідання, призначене на 08.08.2018 о 12:20 сторони та учасники не прибули. Позивачем перед початком судового засідання подано до відділу документального забезпечення суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. (а.с. 106)
Зважаючи на неявку сторін у судове засідання та керуючись приписами ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області з урахуванням положень статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР направило до Баранівської об'єднаної територіальної громади запит-звернення вих. №18-6-0.334-352/2-18 від 16.01.2018 стосовно надання рішення про погодження або відмову у погодженні щодо надання Головним управлінням дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно до змісту позовної заяви, вказані матеріали у січні 2018 року надійшли до Виконавчого комітету Баранівської міської ради.
31 січня 2018 року позивачем на ім'я голови Виконавчого комітету Баранівської міської ради в порядку Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР) подано заяву про надання завіреної належним чином копії рішення Виконавчого комітету Баранівської міської ради від 31 січня 2018 року щодо розгляду питання щодо погодження виділення ОСОБА_1 земельної ділянки в натурі. (а.с.50)
05 лютого 2018 року позивачем на ім'я голови Виконавчого комітету Баранівської міської ради в порядку Закону №393/96-ВР подано заяву про надання завіреної належним чином копії протоколу (витягу із протоколу) засідання Виконавчого комітету Баранівської міської ради від 31 січня 2018 року та регламент проведення щодо розгляду питання щодо погодження виділення ОСОБА_1 земельної ділянки в натурі. (а.с.51)
16 березня 2018 року позивачем на ім'я голови Виконавчого комітету Баранівської міської ради в порядку Закону №393/96-ВР, Закону №2939-VI подано заяву, відповідно до змісту якої позивач просить надати інформацію, щодо інформування Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про погодження виділення земельної ділянки в натурі для ОСОБА_1, а саме: як і коли в який спосіб (засобами електронного чи поштового звязку) було направлено рішення Баранівського виконавчого комітету від 31.01.2018, де розглядалося питання про погодження виділення ОСОБА_1 земельної ділянки в натурі, з наданням вихідного номера реєстрації в Баранівській міській раді до вищезазначеної організації. (а.с. 53)
Баранівська міська рада Баранівського району Житомирської області супровідним листом вих. №К-106 від 02.02.2018 надіслала позивачу витяг з рішення виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області №12 від 31 січня 2018 року. (а.с. 55)
Так, згідно витягу з рішення виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області №12 від 31 січня 2018 року, за результатами заслуховування інформацію начальника відділу містобудування та архітектури, земельних відносин та комунальної власності ОСОБА_2 про необхідність погодження надання дозволена розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту, розглянувши листи-звернення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №18-6-0.334-159/2-18 від 09.01.2018 та №18-6-0.334-352/2-18 від 16.01.2018, відповідно до рішення 4 сесії 8 скликання Баранівської міської ради від 28.03.2017 №192 та керуючись ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчий комітет міської ради вирішив не погодити надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,6087 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1, який проживає в м. Баранівка, ІІІ пров. Софіївський, 23, Баранівського району, Житомирської області. Земельна ділянка розташована за межами населених пунктів Баранівської міської об'єднаної територіальної громади (с. Глибочок) і належить до земель запасу сільськогосподарського призначення. (а.с. 56)
Баранівська міська рада Баранівського району Житомирської області супровідним листом вих. №249 від 09.02.2018 надіслала позивачу витяг з протоколу засідання виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області №2 від 31 січня 2018 року. (а.с. 67)
Як встановлено із витягу з протоколу засідання виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області №2 від 31 січня 2018 року, на порядку денному було розглянуто питання про погодження надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за межами населеного пункту, зокрема, заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1
Так в ході засідання було заслухано: ОСОБА_2, начальника відділу містобудування та архітектури, земельних відносин та комунальної власності міської ради, яка повідомила про те, що земельна ділянка в розмірі 0,6087 га, яку просить надати в користування для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 не придатна для ведення особистого селянського господарства; ОСОБА_4, першого заступника міського голови, яка повідомила про те, що дана земельна ділянка - єдина в населеному пункті, що є інвестиційно привабливою; ОСОБА_5 міського голову, який запропонував провести комісійне обстеження даної земельної ділянки за місцем її розташування і розглянути дане питання на громадських слуханнях та повторно винести на чергове засідання виконавчого комітету; ОСОБА_1, який висловив прохання, щоб рішення щодо його заяви було прийнято на даному засіданні виконавчого комітету.
Після завершення слухання та обговорень, питання погодження надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою було поставлено на голосування: за - 0, проти - 0, утрималось - 18. (а.с. 69-70)
Баранівська міська рада Баранівського району Житомирської області листом вих. №321 від 19.02.2018 повідомила позивачу, що при розгляді на засіданні Виконавчого комітету міської ради питання погодження надання Вам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту було враховано всі норми Закону України "Про статус ветеранів війни і соціальні гарантії їх захисту" та Земельного кодексу України, адже відповідно до чинного законодавства право на безкоштовне отримання земельних ділянок у власність мають всі громадяни України на загальних підставах.
Також зазначено, що вищезазначена земельна ділянка непридатна для ведення особистого селянського господарства, тому що розташована на території колишнього господарського двору. Крім того, на даній земельній ділянці знаходиться камяна скеля. Перспективний план розвитку на дану земельну ділянку відсутній.
Вказано, що позивач має право звернутися до міської ради з заявою надання іншої земельної ділянки, яка придатна для ведення особистого селянського господарства. (а.с.54)
Відповідно до змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області вих. №К-126/0-632/0/22-18 від 19 лютого 2018 року відділом розпорядження землями сільськогосподарського призначення у відповідності до статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР направило до Баранівської об'єднаної територіальної громади запит-звернення стосовно надання рішення про погодження або відмову у погодженні щодо надання Головним управлінням дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Станом на поточну дату до Головного управління відповіді від Баранівської об'єднаної територіальної громади не надходило. (а.с. 60)
Не погоджуючись із діями відповідача та вважаючи, що рішення Виконавчого комітету Баранівської міської ради №12 від 31 січня 2018 року в частині оскаржуваного не погодження прийняте з порушенням вимог чинного земельного законодавства України, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи рішення Виконавчого комітету Баранівської міської ради №12 від 31 січня 2018 року на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 13 Основного Закону проголошено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно з статтею 144 Основного Закону органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.
Приписами статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Пунктом тридцять четвертим статті 26 Закону №280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Статтею 59 Закону №280/97-ВР визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.
Рішенням Виконавчого комітету Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області 2-ї сесії 7-го скликання від 16.12.2015 №72 затверджено Регламент Баранівської міської ради (далі - Регламент).

Положеннями статті 43 Регламенту встановлено, що питання затвердженого порядку денного сесії ради, як правило, розглядаються у тій черговості, у якій вони були затверджені. В окремих випадках черговість розгляду питань може бути змінено за рішенням ради, прийнятим більшістю голосів від складу ради після обговорення за скороченою процедурою.

При цьому заслуховується виступ ініціатора такої пропозиції з її обґрунтуванням, опонента пропозиції, а також заслуховується виступ з цього питання секретаря ради і представника відповідної комісії.

Частиною першою статті 55 Регламенту передбачено, що розгляд питання порядку денного включає як правило: доповідь, співдоповіді, запитання та відповіді доповідачеві, обговорення та заключного слова.

Згідно з статтею 60 Регламенту після закінчення обговорення головуючий повідомляє депутатів про перехід до голосування. З цього моменту слово може надаватися тільки щодо процедурних питань способу чи порядку голосування і тільки до моменту заклику проголошення головуючим фрази «ставиться на голосування».

Відповідно до статті 72 Регламенту на пленарних засіданнях рада може приймати нормативні та інші акти у формі: рішення ради, прийнятого у межах її компетенції, відповідно до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" для досягнення певної цілі, що спричинює певні юридичні наслідки. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні шляхом персонального голосування депутатів. При встановленні результатів голосування до загального складу ради включається міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Після оголошення головуючим на засіданні початку голосування ніхто не може переривати голосування. З початку процедури голосування і до оголошення його результатів слово нікому не надається.

Положеннями статті 75 Регламенту передбачено, що рішення ради приймається відкритим голосуванням більшістю голосів "ЗА" від загального складу ради за винятком випадків, зазначених у регламенті.

Згідно з статтею 76 Регламенту відкрите голосування проводиться підняттям рук за кожну альтернативу. Члени лічильної комісії проводять підрахунок голосів, голова лічильної комісії повідомляє результат голосування за кожну альтернативу. Члени лічильної комісії проводять підрахунок голосів, голова лічильної комісії повідомляє результат голосування за кожен варіант, який заноситься до протоколу.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Пунктом чотирнадцятим частини першої статті 12 проголошено, що учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III (далі - Земельний кодекс України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до частини другої статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Положеннями частини третьої статті 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною другою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч.3 ст.116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 Земельного кодексу України.

Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з ч.8 ст.118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Положеннями частини девятої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України.

Так, положеннями статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Верховна ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Як встановлено із матеріалів справи та, зокрема, із витягу з протоколу засідання виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області №2 від 31 січня 2018 року, на порядку денному було розглянуто питання про погодження надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. В ході засідання було заслухано: ОСОБА_2, начальника відділу містобудування та архітектури, земельних відносин та комунальної власності міської ради, яка повідомила про те, що земельна ділянка в розмірі 0,6087 га, яку просить надати в користування для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 не придатна для ведення особистого селянського господарства; ОСОБА_4, першого заступника міського голови, яка повідомила про те, що дана земельна ділянка - єдина в населеному пункті, що є інвестиційно привабливою. Після завершення слухання та обговорень, питання погодження надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою було поставлено на голосування: за - 0, проти - 0, утрималось - 18. (а.с. 69-70)

Рішенням виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області №12 від 31 січня 2018 року, за результатами заслуховування інформацію начальника відділу містобудування та архітектури, земельних відносин та комунальної власності ОСОБА_2, виконавчий комітет міської ради вирішив не погодити надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,6087 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1, який проживає в м. Баранівка, ІІІ пров. Софіївський, 23, Баранівського району, Житомирської області. Земельна ділянка розташована за межами населених пунктів Баранівської міської об'єднаної територіальної громади (с. Глибочок) і належить до земель запасу сільськогосподарського призначення. (а.с. 56)

Суд наголошує, що утримання від голосування не є тотожним прийняттю рішення. Утримання від голосування усіх членів Виконавчого комітету Баранівської міської ради має наслідком не розгляд поставленого на голосування питання.

Прийняття відповідачем рішення про не погодження позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою у випадку відсутності жодного голосу "за" та/або "проти" по суті поставленого на голосування питання суперечить Регламенту Баранівської міської ради.

Таким чином, відповідачем в порушення норм чинного законодавства та за фактичного не голосування по суті поставленого на голосування питання, було прийнято відповідне рішення, що за своєю правовою природою є неналежним розглядом вказаного питання.

Крім того, підстави для непогодження проекту землеустрою, що були озвучені в ході засідання виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області від 31 січня 2018 року, а також викладені відповідачем у листі вих. №321 від 19.02.2018 не входять до вичерпного переліку підстав для відмови у наданні дозволу на проекту землеустрою, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Суд також звертає увагу, що відповідачем в порушення ч.2 ст.77, ч.3 ст.79, п.1 ч.4 ст.162 КАС України до відзиву на позовну заяву не було надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження фактів та обставин, що були покладені відповідачем основу та враховані при прийнятті оскаржуваного рішення, а також на яких ґрунтуються заперечення відповідача щодо задоволення позовних вимог.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про непогодження ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прийняте з порушенням Регламенту Баранівської міської ради, ґрунтується на підставах, не передбачених Земельним кодексом України та не підтверджених сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а тому прийняте в порушення ч.2 ст.19 Основного Закону та не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

Застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись ч.2 ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області від 31 січня 2018 року №12 в частині не погодження надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,6087 га, що розташована що розташована в межах Державного кадастрового реєстру №:05:000.

Щодо позовних вимог зобовязального характеру, суд зазначає наступне.

Питання щодо погодження та/або непогодження надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у даному випадку належить до дискреційних повноважень Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, а тому у задоволенні позову в частині зобов'язання Баранівську міську раду погодити надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту, орієнтовною площею 0,6087 га, яка розташована що розташована в межах Державного кадастрового реєстру №:05:000 слід відмовити.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

ОСОБА_6 Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Зважаючи на протиправність оскаржуваної відмови та неналежний розгляд відповідачем питання про погодження надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб'єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Баранівську міську раду Баранівського району Житомирської повторно, із врахуванням обставин, встановлених у справі №806/1981/18, розглянути питання про погодження надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,6087 га, що розташована в межах Державного кадастрового реєстру №:05:000 та за результатами розгляду прийняти рішення у строк та в порядку, визначеному статтею 118 Земельного кодексу України.

Покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано належний розгляд відповідачем питання про погодження надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та правомірність рішення Виконавчого комітету Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області від 31 січня 2018 року №12 в частині не погодження надання такого дозволу, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 194, 205, 229, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (3-й провулок Софіївський, 23, Баранівка, Баранівський район, Житомирська область, 12701. РНОКПП НОМЕР_1) до Виконавчого комітету Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області (вул. Соборна, 20, Баранівка, Баранівський район, Житомирська область, 12701. ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання погодити надання дозволу на розробку проекту землеустрою - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області від 31 січня 2018 року №12 в частині не погодження надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,6087 га, що розташована що розташована в межах Державного кадастрового реєстру №:05:000.

Зобов'язати Баранівську міську раду Баранівського району Житомирської повторно, із врахуванням обставин, встановлених у справі №806/1981/18, розглянути питання про погодження надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,6087 га, що розташована в межах Державного кадастрового реєстру №:05:000 та за результатами розгляду прийняти рішення у строк та в порядку, визначеному статтею 118 Земельного кодексу України.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено: 15 серпня 2018 року.

Головуючий суддя О.Г. Попова