Справа № 811/1316/18
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2018 року м. Кропивницький Справа № 811/1316/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про:
- визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не подання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку та повернення документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей протиправними;
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно прийняти заяву про виплату одноразової грошової допомоги та подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України.
В обґрунтування вказаних вимог позивачем зазначено, що Кіровоградським обласним військовим комісаріатом порушено вимоги Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, оскільки останнім допущено неправомірні дії щодо не подання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку та повернення документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.
Ухвалою суду від 02.07.2018 залучено другого відповідача у справі - Онуфріївський районний військовий комісаріат (а.с.53).
Представником ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти заявлених позовних вимог та не визнає позов в повному обсязі. В обґрунтування чого відповідача зазначає, що 06.04.2018 року ІНФОРМАЦІЯ_3 надав ОСОБА_1 відповідь про причину неможливості подання на даний момент документів для розгляду комісії Міністерства оборони України, у зв`язку з чим пакет документів було повернуто позивачу для повного та повторного подання пакету документів до військового комісаріату згідно пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженою постановою КМУ від 25.12.2013 № 975. Також відповідачем у відзиві наголошено, що питанням виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» займається виключно Міністерство Оборони України. Натомість, ІНФОРМАЦІЯ_3 лише прийняв документи та передав до Обласного військового комісаріату, по цій причині вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не може бути відповідачем по справі. Таким чином, відповідач вважає, що Онуфріївський районний військовий комісаріат діяв в межах наданих повноважень та не порушували прав позивача (а.с.79-80).
Від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 відзив до суду не надходив.
Відповідно до положень ст.ст.257, 260, п.2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05 вересня 1965 року по 17 листопада 1968 року проходив строкову військову службу у лавах Збройних сил колишнього Радянського Союзу, в тому числі в період з 21 серпня 1968 року по 12 листопада 1968 року приймав участь в бойових діях в Чехословаччині, що підтверджується копією військового квитка позивача серії НОМЕР_1 від 05 вересня 1985 року та довідкою від 30 грудня 2016 року №80/У (а.с.43, 87-89).
У 1968 році позивач, при виконанні обов`язків військової служби перебуваючи в Чехословаччині, отримав вогнепальне осколкове поранення голови (контузія головного мозку).
У лютому 2004 року позивач пройшов судово-медичну експертизу у Світловодському відділені Кіровоградського облбюро судмедекспертизи. За висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 12 лютого 2004 року № 72, рубець, який залишився після отримання позивачем вогнепального кульового поранення в область лобу є наслідком загоєння рани, яка могла утворитись внаслідок осколкового поранення, що могло бути спричинене під час проходження служби у 1968 році (а.с.39).
Відповідно до копії витягу з протоколу від 08 вересня 2016 року № 3873 Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв: «Поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» (а.с.41).
У листопаді 2016 року позивач пройшов обстеження медико-соціальною експертною комісією. Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 183459 від 15 листопада 2016 року ОСОБА_1 встановлена III група інвалідності, причиною інвалідності зазначено «поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» (а.с.40).
28.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Онуфріївського районного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пораненням (контузією) та захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.65).
До заяви додав відповідні документи, а саме: витяг із протоколу засідання ЦВЛК, виписку з акту огляду МСЕК, довідку №12 від 22.03.2018 р., копію військового квитка, копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, копію посвідчення від 18.11.2016 р., довідку Ощадбанку, копію акта судово-медичного експерта та письмову згоду на обробку персональних даних (а.с.67-76).
Вищевказаний пакет документів Онуфріївський районний військовий комісаріат за вимогою громадянина ОСОБА_1 та з метою зняття соціальної напруги серед учасників бойових дій в Онуфріївському районі, 28.03.2018 року за вихідним №600 направив до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.66), про що було повідомлено позивача (а.с.77).
05.04.2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов лист з ІНФОРМАЦІЯ_1 №2106 від 02.04.2018 року, в якому повідомлялось, що поданий пакет документів громадянином ОСОБА_1 був опрацьований, але повернутий до Онуфріївського районного військового комісаріату у зв`язку з тим, що не надано документ до військового комісаріату, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язано із вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (а.с.78).
У вказаному вище листі додатково було вказано, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертиз від 11.02.2004 р. № 72 та висновок Центральне військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 08.09.2016 № 3873, які подані разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (а.с.78).
Судом встановлено, що 06.04.2018 року, за вихідним №658, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 надано відповідь про причину неможливості подання документів на даний момент для розгляду комісії Міністерства оборони України, а пакет документів відповідно було повернуто для повного й повторного подання до військового комісаріату згідно пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженою постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 (а.с.76).
Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не подання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку та повернення документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей протиправними позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перебування особи на військовій службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому необхідно керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку стягнення грошового забезпечення військовослужбовця.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
20 грудня 1991 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Визначення соціального захисту військовослужбовців міститься у статті 1 Закону № 2011-ХІІ, та означає діяльність (функція) держави, спрямовану на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
У відповідності до статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Статтею 16 вказаного Закону № 2011-XII у редакції чинній на момент виникнення правовідносин передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 16-2 № 2011-XII у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, -- у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону).
Згідно з частиною восьмою статті 16-3 Закону особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
З аналізу наведених норм даного Закону вбачається, що застосування статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Аналогічний правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-446а14 та від 21 квітня 2015 року у справі № 21-135а15.
Також, аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 372/1258/16-а, № провадження К/9901/6800/18.
З матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2018 року позивач звернувся до відповідачів, із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності Ш групи, яке пов`язане з виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії та додавав документи, передбачені Порядком №975, проте відповідачі повернули документи позивачу на доопрацювання.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
З витягу із протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 08 вересня 2016 року №3873 вбачається, що отримані позивачем поранення (контузія) та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до пункту 21.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п.21.8 Положення № 402).
За такого правового врегулювання, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок, що захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
В довідці до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 183459 від 15 листопада 2016 року вказано, що позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з 28 жовтня 2016 року внаслідок поранення (контузія) та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Зазначені документи долучені позивачем до заяви та передані до Онуфріївського районного військового комісаріату та Кіровоградського обласного військового комісаріату.
Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем надано всі належні документи, які зазначені в пункті 11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини його поранення, травми, контузії та захворювання.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Приписами пункту 13 Порядку № 975 обумовлено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу (пункт 14 Порядку № 975).
Отже, порядок призначення та виплати допомоги полягає у наступному: особи, які мають право на одноразову грошову допомогу звертаються з документами в обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються в обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.
З огляду на те, що позивачем надано всі належні документи, які зазначені в пункті 11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини його поранення, травми, контузії та захворювання, суд вважає, що Кіровоградським обласним військовим комісаріатом було проігноровано свій обов`язок, визначений пунктом 13 Порядку №975, щодо направлення заяви позивача та доданих до неї документів на адресу Міністерства оборони України, чим, у свою чергу, допущено неправомірні дії відносно ОСОБА_1 .
Таким чином, суд дійшов висновків про протиправність дій Кіровоградського обласного військового комісаріату, а тому наявні підстави для задоволення даного адміністративного позову в цій частині.
Враховуючи принцип ефективності судового захисту, суд також дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом зобов`язання Кіровоградського обласного військовою комісаріату повторно прийняти заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого позивачем та подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу №530) разом з документами до нього до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судових витрат, які б підлягали стягненню на користь позивача з відповідача, відповідно до ст.139 КАС України, судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 139, 143, 241-246, 255, 263 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та Онуфріївського районного військового комісаріату ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не подання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку та повернення документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей протиправними.
Зобов`язати Кіровоградський обласний військовий комісаріат повторно прийняти заяву про виплату одноразової грошової допомоги та подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу №530) та документи до нього Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду А.В. Сагун