Справа № 127/16315/18
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/16315/18

Головуючий у 1-й інстанції: Вишар І.Ю.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

17 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Драчук Т. О. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Хлистун С.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора роти № 3 у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2018 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про скасування постанови серії БР № 015055 від 15.06.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до інспектора роти №3 у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про скасування постанови серії БР № 015055 від 15.06.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2018 року позов задоволено, а саме: постанову інспектора роти №3 у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 серії БР № 015055 від 15.06.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представники відповідача доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та за обставин викладених в ній просили суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 15.06.2018 року відповідачем винесено постанову серії БР № 015055 в справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови 15.06.2018 р. о 10 год. 27 хв. в м. Вінниці по вул. Архітектора Артинова 22 водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Renault Меgаnе 3 держ. номер НОМЕР_1, здійснив зупинку автомобіля ближче 10 м до пішохідного переходу, порушивши вимоги п. 15.9 ПДР, а також вимоги дорожньої розмітки 1.4, порушивши вимоги п.34 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, до кола яких входить і керування транспортним засобом за відсутності відповідних дозвільних документів.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.15.9г ПДР зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно п.34 ПДР дорожня розмітка 1.4 (лінія жовтого кольору) позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Колегія суддів зазначає, що з фото та відеоматеріалів, які містяться в матеріалах справи не вбачається, що саме ОСОБА_2 порушив ПДР України, оскільки з відеозапису неможливо встановити, що саме автомобіль позивача з відповідними номерними знаками перебуває ближче 10 м від пішохідного переходу або стоїть на дорожній розмітці 1.4. Окрім того, судом встановлено, що відповідачем жодних замірів від пішоходного переходу до місця зупинки автомобіля зроблено не було.

Відповідно до статті 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегією суддів було встановлено, що відповідачем було порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме: позивач не був сповіщений про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було оголошено складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу, не було оголошено яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності. Вказані обставини підтверджується відеозаписом, який міститься в матеріалах справи.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, оскільки позовну заяву позивача не було залишено без руху з підстав не надання письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав є необгрунтованими, оскільки зазначені обставини не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора роти № 3 у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 серпня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7