Справа № 525/723/18
Суддя: Хоролець В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/723/18
Провадження № 2-а/525/25/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Хоролець В.В.

при секретарі Пилипенко П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Кременчук Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що 09.06.2018 року він керував автомобілем НОМЕР_1 і рухався по автодорозі Полтава-Олександрія та о 10 год. 05 хв. безпідставно був зупинений працівниками патрульної поліції, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Після зупинки працівник поліції не вказав про причини зупинки і одразу почав його звинувачувати в тому, що він порушив ПДР, однак які той так і не пояснив, тобто, як вважає позивач, працівник поліції свої доводи про порушення ПДР здійснив виключно на припущеннях. Потім, як вказує позивач, не дивлячись на його пояснення про те, що він не порушував будь-яких Правил дорожнього руху, працівник патрульної поліції почав складати постанову у справі про адміністративне правопорушення, при цьому, вона складена нерозбірливо. Відповідно, як зазначає позивач, 09.06.2018 року працівником поліції було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ВР №011006 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки працівник поліції порушив положення ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а також ряд порушень КУпАП (зокрема, ст.ст.251,258,280 КУпАП), при цьому, працівник патрульної поліції виніс оскаржувану постанову на місці, що свідчить про формальний характер його дій, оскільки працівник поліції не зясував у повному обсязі всі обставини справи та не взяв до уваги його заперечення щодо не порушення ним (позивачем у справі) Правил дорожнього руху. Посилаючись на вищевикладені обставини та доводи позовної заяви, позивач просив скасувати постанову серія ВР №011006 від 09.06.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. та закрити провадження у справі (а.с.а.с.1-5).

Ухвалою суду від 21.06.2018 року було відкрите спрощене позовне провадження за вищевказаним позовом, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов та витребувано для огляду оригінали адміністративної справи щодо позивача у справі (а.с.10).

10.07.2018 року до суду надійшов відзив відповідача у справі Департаменту патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області, в якому, поряд з іншим, міститься клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача по даній справі інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 (а.с.а.с.14-19). У доводах відзиву Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук вказує на безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки на місці 09.06.2018 року уповноважений інспектор патрульної поліції встановив, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, маса вантажу якого перевищувала величину встановлену технічною характеристикою даного транспортного засобу на 15,52 тони згідно свідоцтва СХМ 645346 та товарно-транспортної накладної б/н від 09.06.2018 року, яка оглядалася та досліджувалася на місці зупинення транспортного засобу субєктом владних повноважень; Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук також вказує, що інспектор поліції мав право на місці винести постанову у справі про адміністративне правопорушення та по суті заявлених позовних вимог просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити (а.с.а.с.14-19).

Ухвалою суду 18.07.2018 року клопотання відповідача було задоволено частково, залучено до участі у справі як другого відповідача інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 (а.с.26).

09.08.2018 року від другого відповідача у справі інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що даний другий відповідача не визнає заявлені позовні вимоги, оскільки 09.06.2018 року ним було встановлено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, маса вантажу якого перевищувала величину встановлену технічною характеристикою даного транспортного засобу на 15,52 тони згідно свідоцтва СХМ 645346 та товарно-транспортної накладної б/н від 09.06.2018 року, тобто, водій порушив п.22.1 Правил дорожнього руху. Вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови він діяв згідно положень КУпАП та просив в задоволенні позовних вимоги позивача відмовити в повному обсязі (а.с.а.с.32-38).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, від нього до суду засобами електронного звязку надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність (а.с.39).

Відповідач у справі та другий відповідач належним чином сповіщені про день і час проведення судового розгляду справи (а.с.а.с.30,31), у письмових відзивах мається посилання на те, що вони просять проводити розгляд справи у відсутність їх представників.

Враховуючи неявку учасників справи, суд проводить судове засідання, керуючись положеннями ч.4 ст.229 КАС України.

Суд, розглянувши доводи та обгрунтування позовної заяви, письмові відзиви відповідача та другого відповідача у справі, детально дослідивши та проаналізувавши письмові докази і давши цим всім доказам належну оцінку приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Кременчук Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

09 червня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №011006, що винесена на автодорозі Полтава-Олександрія М-22 другим відповідачем по справі субєктом владних повноважень інспектором роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_2, водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП за те, що він, 09.06.2018 року о 10 год.05 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі Полтава-Олександрія М-22 68 км, маса вантажу якого перевищувала величину, дозволену технічною характеристикою даного транспортного засобу на 15,52 тони згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ 645346 та товарно-транспортної накладної б/н від 09.06.2018 року, чим порушено п.22.1 Правил дорожнього руху; даною постановою, за вищевказане адміністративне правопорушення, на водія ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн., що передбачений санкцією частини цієї статті (а.с.21). Копія даної постанови була вручена водію, що вбачається з його підпису у графі вищевказаної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил перевезення вантажів.

Згідно п.22.1 ПДР України, маса вантажу, що перевозиться і розподіл навантаження на осі, не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.9 КАС України (в редакції 2017 року), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За нормою ч.2 ст.73 КАС України (в редакції 2017 року), яка визначає поняття належності доказів, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як чітко визначено положеннями ст.76 КАС України (в редакції 2017 року), яка врегульовує поняття та юридичний зміст достатності доказів, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; при цьому, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно загального правила ч.1 ст.77 КАС України (в редакції 2017 року), яка врегульовує поняття та юридичний зміст обовязку доказування, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з сукупності досліджених матеріалів справи, стороною позивача у справі не надавалися для розгляду суду документи щодо належності транспортного засобу ДАФ ХЕ, д.н.з. НОМЕР_2 та його вантажопідйомності, яким 09.06.2018 року керував водій ОСОБА_1 Також стороною позивача не надавалася до матеріалів справи товарно-транспортна накладна б/н від 09.06.2018 року, посилання на яку міститься у оскаржуваній позивачем постанові у справі про адміністративне правопорушення від 09.06.2018 року серія ВР №011006. Відповідно, суд позбавлений можливості дослідити вищевказані документи з огляду на предмет та характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами з приводу притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Поряд з цим вбачається з доводів відзиву другого відповідача, що ним безпосередньо на місці 09.06.2018 року було встановлено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, маса вантажу якого перевищувала величину встановлену технічною характеристикою даного транспортного засобу на 15,52 тони згідно свідоцтва СХМ 645346 та товарно-транспортної накладної б/н від 09.06.2018 року, тобто, водій порушив п.22.1 Правил дорожнього руху. Тобто, на місці зупинення вищевказаного транспортного засобу субєкт владних повноважень - інспектор роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_2 безпосередньо досліджував (тобто особисто бачив та вивчав) документи, які були представлені водієм ОСОБА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХМ 645346 та товарно-транспортну накладну б/н від 09.06.2018 року (про наявність цих документів ним чітко вказано в постанові у справі про адміністративне правопорушення від 09.06.2018 року) і після їх дослідження виявив (про що також зазначив у вищевказаній постанові), що маса вантажу на автомобілі НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_1 перевищувала величину, дозволену технічною характеристикою даного транспортного засобу на 15,52 тони згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ 645346 та товарно-транспортної накладної б/н від 09.06.2018 року, чим порушено п.22.1 Правил дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, у суду не має сумнівів щодо того, що на місці зупинення транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 субєкт владних повноважень повно дослідив надані йому водієм документи, які стосуються вантажопідйомності вищевказаного транспортного засобу та товарно-транспортну накладну б/н від 09.06.2018 року, де була вказана вага вантажу, відповідно, виходячи з даних документів і визначив, що маса вантажу на автомобілі НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_1 перевищувала величину, дозволену технічною характеристикою даного транспортного засобу на 15,52 тони, що і стало підставою для винесення ним постанови у справі про адміністративне правопорушення від 09.06.2018 року.

З огляду на те, що позивачем не надані будь-які докази про порушення працівником поліції норм ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» (щодо підстав зупинення), виходячи з принципу змагальності і диспозитивності, суд не може прийняти доводи сторони позивача про безпідставність зупинення водія субєктом владних повноважень інспектором роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ОСОБА_2

Також, суд не може погодитися з доводами сторони позивача про порушення зі сторони другого відповідача у справі щодо порядку винесення ним постанови у справі про адміністративне правопорушення 09.06.2018 року (на місці), виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, субєкт владних повноважень інспектор роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ОСОБА_2

не складав протокол про адміністративне правопорушення 09.06.2018 року після виявлення порушення водієм ОСОБА_3 п.22.1 ПДР України, а виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ВР №011006 (а.с.21).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини аналізував та здійснив тлумачення положень частини першої статті 276 КУпАП. Конституційний Суд України в п.2.4 мотивувальної частини вказав, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення не має, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258,276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Проте слід відмітити, що чинне на той час законодавство зазнало змін, повязаних з реформуванням системи правоохоронних органів. Так, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року №596 був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 року по справі №5-рп/2015 та яким внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та такі зміни не були визнані неконституційними у встановленому порядку.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи та виходячи з норм ст.ст.19,61 Конституції України та ст.ст.9,73,76,77 КАС України (в редакції 2017 року), суд приходить до висновку, що субєктом владних повноважень-другим відповідачем у справі доведено правомірність своїх дій з приводу винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ВР №011006 від 09.06.2018 року за ч.1 ст.122 КУпАП, отже, підстав для скасування вищевказаної постанови та закриття провадження у справі не вбачається, тобто, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Кременчук Департаменту патрульної поліції, другий відповідач інспектор роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19, ч.2 ст.61 Конституції України, ст.ст.7,9,245,246,251,252,254,268,280,293 КУпАП, ст.ст.6,9,72,73,76,77,241-246,255,257,271-272,286,293,297 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Кременчук Департаменту патрульної поліції, другий відповідач інспектор роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №011006 від 09.06.2018 року за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В.Хоролець