Справа № 813/194/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/194/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) 11.01.2018 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУНП у Львівській області, відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 209 від 22.06.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Самбірського ВП ГУНП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_2»;

- поновити ОСОБА_2 на роботі поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Самбірського ВП ГУНП у Львівській області шляхом видання відповідного наказу про допуск до подальшого проходження служби в поліції.

Позовні вимоги обґрунтовує так (а.с. 5-6):

03.05.2017 ОСОБА_2 у вільний від роботи час, пересуваючись на приватному автомобілі, не справився з керуванням автомобіля внаслідок поганого стану дорожнього полотна та виїхав у кювет, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду (огорожу). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_2 отримав травми та був госпіталізований, тривалий час лікувався. 12.12.2017, після виходу на роботу, позивача ознайомили з наказом начальника ГУНП у Львівській області від 22.06.2017 № 209 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, згідно якого за грубе порушення службової дисципліни, основних обов'язків поліцейського, передбачених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги поліцейського, що виразилось у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та здійснення ДТП на ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції. ОСОБА_2 наполягає, що на час ДТП не перебував на службі; ДТП сталася не з його вини, оскільки автомобіль в'їхав у вибоїну на дорозі, що призвело до виїзду за межі дороги. При судово-токсикологічній експертизі крові гр. ОСОБА_2, відібраної 03.05.2017 при госпіталізації в лікарню після ДТП, вмісту спиртів не виявлено. Це спростовує твердження відповідача про перебування позивача підчас ДТП в стані алкогольного сп'яніння. Позивач вважає, що жодного передбаченого статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» зобов'язання не порушував, тому наказ про його притягнення до дисциплінарної відповідальності є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Первісні вимоги ОСОБА_2 ґрунтувалися на тому, що 12.12.2017 його ознайомлено з наказом №2093 від 22.06.2017 про накладення дисциплінарного стягнення та не допущено до роботи. Підчас ознайомлення з цим наказом позивач на ньому розписався про ознайомлення та вказав, що буде такий оскаржувати в судовому порядку (а.с.18). Оскільки наказу про реалізацію дисциплінарного стягнення йому не було надано, позивач просив суд скасувати наказ №209 від 22.06.2017 та зобов'язати відповідача видати наказ про допуск до подальшого проходження служби в поліції. В ході розгляду справи позивач ознайомився із доданою до відзиву відповідача копією послужного списку та виявив запис про прийняття 10.12.2012 наказу №964 о/с про реалізацію дисциплінарного стягнення. Позивач під присягою дав свідчення та ствердив, що з таким наказом не знайомий, копію не отримував, а 12.12.2017 під розписку отримав наказ №20193 від 22.06.2017. На вимогу суду відповідач надав витяг з наказу №964 о/с від 10.12.2017 (а.с.112). 14.06.2018 позивач збільшив позовні вимоги (а.с. 122) та просить суд:

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 209 від 22.06.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Самбірського ВП ГУНП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_2» та № 964 о/с від 10.12.2017 «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_2 з посади;

- поновити ОСОБА_2 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Самбірського ВП ГУНП у Львівській області з 11.12.2017;

- стягнути з ГУНП у Львівській області середньомісячне грошове забезпечення (заробіток за час вимушеного прогулу) з 11.12.2017 по день ухвалення судового рішення.

З огляду на встановлені обставини суд прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог та розглядає спір щодо правомірності наказів про накладення та реалізацію дисциплінарного стягнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідач позов не визнає з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 25-29), просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі. У запереченнях зазначає, що отримано таку інформацію щодо події 03.05.2017, що сталася в с. Бісковичі, Самбірського району, Львівської області: сталося ДТП за участю поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 патрульної поліції Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2, який керуючи автомобілем НОМЕР_1, не справився з керуванням та з'їхав у кювет, де скоїв наїзд на нерухому перешкоду у вигляді огорожі. Унаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а водій ОСОБА_2 з травмами госпіталізований до Самбірської ЦРЛ. Відповідач стверджує, ця ДТП однозначно відносилась до події, яка сталася за участю особи рядового і начальницького складу, а відтак була законною підставою для призначення службового розслідування відповідно до п.2.1, 2.2.8. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230. Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 керував приватним автомобілем, перебуваючи з ознаками алкогольного сп'яніння, здійснив ДТП, унаслідок якої отримав тілесні ушкодження. Ці порушення, на переконання відповідача, стали можливими унаслідок особистої недисциплінованості старшого сержанта поліції ОСОБА_2 та повного ігнорування ним службової дисципліни. Такі дії позивача є несумісні з проходженням служби в поліції, суперечать змісту присяги поліцейського. Як наслідок, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Відповідач зазначає, що дисциплінарне стягнення на позивача накладено не за вчинення кримінального правопорушення, а саме за порушення службової дисципліни, що встановлено службовим розслідуванням. Відсутність в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, що станом на даний час ним не доведено належними доказами, жодним чином не може вказувати на відсутність в його діях ознак дисциплінарного проступку.

Позивач, на спростування тверджень представника відповідача подав відповідь на відзив (а.с. 92). Стверджує, що службове розслідування щодо нього проведено поверхнево, з матеріалів службового розслідування не вбачається в його діях порушення Правил дорожнього руху, підтвердженням цього є факт непритягнення його до адміністративної відповідальності. Стверджує, що встановлені службовим розслідуванням обставини не вказують на грубе порушення ним службової дисципліни, основних обов'язків поліцейського, вважає, що відповідач неправомірно застосував до нього крайній захід дисциплінарного впливу - звільнення зі служби.

Ухвалою від 10.07.2018 суд витребував в комунального закладу Львівської обласної ради Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи належну копію висновку експерта комунального закладу Львівської обласної ради Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи № 1648/2017-т від 17.05.2017 (а.с. 146). 23.07.2018 до суду надійшла завірена копія висновку експерта № 1648/2017-т судово-токсикологічної експертизи речового доказу (крові ОСОБА_2) на наявність спиртів (а.с. 150-151).

Суд заслухав пояснення представників учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_2 з 10.01.2014 проходив службу в органах внутрішніх справ. 01.02.2016 прийнятий поліцейським в Самбірський відділ поліції ГУНП у Львівській області за переведенням в порядку переатестування, з 01.12.2016 перебував на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Самбірського ВП ГУНП у Львівській області; ці обставини підтверджуються послужним списком (а.с. 58-59).

03.05.2017 о 00:20 до чергової частини Самбірського ВП ГУНП у Львівській області надійшло телефонне повідомлення від оператора ДСНС м. Самбір про те, що по вулиці Ярослава Мудрого в с.Бісковичі Самбірського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода. Після виїзду на місце події встановлено, що водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2 не справився з керуванням автомобіля та виїхав у кювет, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду (огорожу). Внаслідок ДТП позивач отримав травми та був госпіталізований (а.с. 40).

На момент ДТП ОСОБА_2 перебував поза службою у цивільному одязі, без вогнепальної зброї та керував приватним автомобілем (а.с. 35, 36).

03.05.2017 відомості про цю ДТП внесено до ЄРДР №0000505 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 286 КК України (а.с. 49).

03.05.2017 о 00:55 при поступленні в лікарню (травматологію) в ОСОБА_2 було відібрано зразок крові; опечатаний лікарями та слідчим пакет з флаконом, що містив 5 мл крові, скеровано комунальному закладу ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» на підставі постанови слідчого про призначення експертизи.

Експерт КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», попереджений про кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку експерта або дачу свідомо неправдивого висновку на підставі ст.ст. 384,385,387 КК України, провів судово-медичну експертизу речового доказу (крові ОСОБА_2) на наявність спиртів та 17.05.2017 склав висновок експерта № 1648/2017-т (а.с. 151). При судово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_2 не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового і алілового спиртів.

04.05.2017 начальник ГУНП у Львівській області за фактом скоєння старшим сержантом поліції ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди прийняв наказ №1472 «Про призначення службового розслідування» (а.с. 31). Під час службового розслідування опитаний поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Самбірського ВП ГУНП у Львівській області надав пояснення (а.с. 39), в якому зазначив, що 03.05.2017 він на власному автомобілі НОМЕР_1 їхав в сторону м. Самбір. В селі Бісковичі, переконавшись у безпечності обгону, на швидкості близько 60 км/год., здійснив обгін попутного автомобіля, однак в'їхавши у вибоїну, внаслідок чого автомобіль став некерованим, від удару він втратив свідомість та подальших подій пригадати не може. У вказаний час він перебував в автомобілі один, алкогольних напоїв, чи наркотичних речовин не вживав.

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом скоєння старшим сержантом поліції ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди, затверджений начальником ГУНП у Львівській області 31.05.2017 (а.с 52-56). У висновку вказано, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, підтвердились; комісія уважала б за грубі порушення службової дисципліни, неналежне виконання основних обов'язків поліцейського, передбачених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, вимог п.5 розділу І та п.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, на поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 патрульної поліції Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 накласти дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Висновок про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння ґрунтується на поясненнях підприємця з сусіднього населеного пункту, який повідомив, що ОСОБА_2 02.05.2017 приблизно о 22:00 купив в магазині в с. Воютичі та випив пляшку пива. Допитаний під присягою ОСОБА_2 повідомив суд, що 02.05.2017 ввечері придбав пляшку пива «Балтика №0», яке є безалкогольним, тому споживання цього напою не може призвести до стану алкогольного сп'яніння.

22.06.2017 начальник ГУНП у Львівській області видав наказ № 209 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Самбірського ВП ГУНП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_2», відповідно до якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби (а.с. 7).

30.06.2017 старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області прийняв постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до якої на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України закрито внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження за №0000505 від 03.05.2017 - у зв'язку з відсутністю в діях поліцейського СРПП № 3 ПП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України (а.с. 124-125, 157).

10.12.2017 ОСОБА_2 на підставі наказу начальника ГУНП у Львівській області № 948 о/с звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Як підставу видання цього наказу зазначено наказ ГУНП від 22.06.2017 № 2093 (а.с. 112).

ОСОБА_2 тривалий час лікувався від наслідків отриманих при ДТП травм, на підтвердження в підтвердження чого додав довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського (а.с.14-17). 12.12.2017, після виходу на роботу, ОСОБА_2 під розписку ознайомили з наказом начальника ГУНП у Львівській області від 22.06.2017 №209 про притягнення сержанта поліції ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності (а.с. 18).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Згідно з статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 та пункту 2 частини першої статті 19 КАС України спори з приводу проходження публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів. Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень і є одним із різновидів публічної служби. Отже, цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Стаття 18 Закону № 580-VIII визначає основні обов'язки поліцейського. Зокрема, поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді (пункти 1, 2, 6 частини першої).

Статтею 19 Закону № 580-VIII визначає види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша).

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга).

Згідно з пунктом 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 -VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 № 901-VIII визначено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 29, ст. 245 із наступними змінами, далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено порядок накладання дисциплінарних стягнень.

Згідно з частинами першою та другою цієї статті з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частина четверта).

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення (частина п'ята).

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ (частина шоста).

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу (частина восьма).

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (частина десята).

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (частина п'ятнадцята).

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція № 230).

Пункт 1.2. Інструкції № 230 визначає службове розслідування як комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції № 230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої загинула (и) чи отримала (и) тілесні ушкодження особа (особи) РНС чи цивільні особи (підпункт 2.2.8 пункту 2.2 Інструкції № 230).

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункт 2.6 Інструкції № 230).

Розділ V Інструкції № 230 визначає строки проведення службового розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником (пункт 5.1.).

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення (пункт 5.2.).

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування) (пункт 5.3.).

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. Особа РНС, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України (пункт 5.4.).

Оформлення матеріалів службового розслідування регламентовано у розділі VIII Інструкції № 230.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником (пункт 8.7.).

Відповідно до статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов'язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила № 1179).

Згідно з пунктом 1 розділу І ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

- мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

- зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Пунктом 3 розділу ІV Правил № 1179 визначено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов'язаний дотримуватися норм професійної етики.

При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:

03.05.2017 ОСОБА_2 перебував поза службою, у цивільному одязі та без вогнепальної зброї. Пересуваючись на приватному автомобілі, ОСОБА_2 не справився з керуванням автомобіля (стверджує, що з причини поганого стану дорожнього полотна) та виїхав у кювет, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду (огорожу). Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримав травми та був госпіталізований, тривалий час лікувався.

Начальник ГУНП у Львівській області наклав на ОСОБА_2 найсуворіше із можливих дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції. Це рішення ґрунтується на висновку службового розслідування про те, що ОСОБА_2 вчинив дисциплінарний проступок (грубе порушення службової дисципліни, основних обов'язків поліцейського, передбачених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги поліцейського), що виразилось у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та здійснення дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки висновок службового розслідування тягне за собою правові наслідки у вигляді притягнення до дисциплінарної відповідальності, то такий повинен бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття. Оцінуючи висновок службового розслідування суд встановив, що такий не містить оцінки пояснень ОСОБА_2 щодо обставин, за яких сталося ДТП. Висновок про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння ґрунтується на поясненнях продавця магазину про те, що за певний час до ДТП він придбав пляшку пива. При цьому ані пояснення продавця цього магазину, ані матеріали чи висновок службового розслідування не містять відомостей про марку пива чи його характеристики (вміст алкоголю тощо). Поряд з тим ОСОБА_2, не заперечуючи факту придбання пляшки пива, пояснив, що придбав безалкогольний напій «Балтика №0». Отже, сама по собі згадка в матеріалах службового розслідування про придбання позивачем пляшки пива без з'ясування його марки та вмісту алкоголю не може слугувати підставою для обґрунтованого висновку про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння.

Оцінюючи аргумент відповідача про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння суд враховує належні та достовірні докази, що можуть підтвердити цю обставину.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 № 1452/735 установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (пункт 9 розділу ІІ Інструкції).

Суд враховує, що на підставі постанови старшого слідчого СВ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області від 03.05.2017 в межах кримінального провадження №0000505 було проведено судово-токсикологічну експертизи крові ОСОБА_2, відібраної при поступленні його в лікарню після ДТП. За наслідками експертизи в крові ОСОБА_2 не виявлено вмісту спиртів.

Отже, відсутність в крові ОСОБА_2 алкоголю, підтверджена належним та достовірним доказом (висновком експерта), спростовує аргумент відповідача про перебування ОСОБА_2 підчас ДТП в стані алкогольного сп'яніння, що ґрунтується на припущенні.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Тобто цей крайній захід дисциплінарного впливу може застосовуватись за скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції. Суд звертає увагу, що при встановленні факту дисциплінарного проступку підлягає встановленню/доведенню ряд факторів: - протиправності рішення, дії, бездіяльності особи; - вини особи; - наявності негативних (шкідливих) наслідків; причино-наслідкового зв'язку між протиправним діянням та порушенням дисципліни, невиконанням (неналежним виконання) покладених обов'язків. Суд констатує, що відповідач не надав доказів того, що факт участі ОСОБА_2 в ДТП завдали істотної шкоди інтересам служби чи такі дії порочать честь працівника поліції, підривають довіру та авторитет органів поліції та є несумісним із подальшим проходженням служби. Внаслідок ДТП не було завдано шкоди життю, здоров'ю чи майну третіх осіб; таке сталося у час для відпочинку, коли поліцейський перебував поза службою. З огляду на це сам по собі факт ДТП не може слугувати підставою для висновку про порушення ОСОБА_2 службової дисципліни.

Отже, відповідач не довів ані факту вчинення ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, ані його крайньої ступені тяжкості чи заподіяння ним шкоди. Ця обставина зумовлює висновок про очевидну протиправність рішення про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції. З огляду на це наказ ГУНП у Львівській області № 209 від 22.06.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Самбірського ВП ГУНП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_2» підлягає скасуванню. Похідний наказ відповідача №964о/с від 10.12.2017 «По особовому складу» в частині, що стосується реалізації дисциплінарного стягнення шляхом звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.6 ч.1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», також підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Оскільки суд вважає протиправним звільнення позивача зі служби в поліції, то позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений.

Відповідно до частин другої, третьої статті 77 Закон № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби. Згідно з наказом ГУНП у Львівській області № 964о/с від 10.12.2017 ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції з 10.12.2017. Оскільки день звільнення (10.12.2017) є останнім днем служби, позивач підлягає поновленню на службі з 11.12.2017.

Згідно з частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. На виконання статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови КМ України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» прийнятий наказ № 260 від 06.04.2016 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання». Цим наказом затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (надалі - Порядок № 260). Відповідно до пункту 9 Порядку № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Отже, грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів.

Відповідно до наданої ГУНП у Львівській області довідки про доходи від 07.05.2018 року №133/75 встановлено, що розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 перед звільненням за жовтень 2017 року становив 7411,26 грн., за листопад 2017 року - 7411,26 грн., усього - 14822,52 грн. При цьому, середньоденне грошове забезпечення позивача, згідно вказаної довідки, складає 242,99 грн. (а.с. 123). Спору з приводу розрахунку в учасників спору не було.

Період вимушеного прогулу позивача обраховується починаючи з першого дня після звільнення до прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді (10.12.2017 по 10.08.2018). Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу складає 59411,51 грн. (21*242,99грн./день+7*7411,26грн./місяць+10*242,99грн./день).

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про порядок і строк виконання рішення. З огляду на цю норму КАС України суд встановлює порядок виконання рішення суду щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме: при нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу роботодавцеві слід утримати з цієї суми та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов'язкові платежі.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби. З огляду на ці норми КАС України рішення суду в поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 7411 (сім тисяч чотириста одинадцять) гривень 26 коп. підлягає негайному виконанню.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

задовольнити позов повністю.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 209 від 22.06.2017 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Самбірського ВП ГУНП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_2" та наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 964 о/с від 10.12.2017 "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_2 на посаді поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 патрульної поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, з 11.12.2017.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3, ідентифікаційний код 40108833) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 59411 (п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста одинадцять) гривень 51 коп. за період з 11.12.2017 по 10.08.2018.

Встановити такий порядок виконання рішення суду щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу:

- при нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу роботодавцеві слід утримати з цієї суми та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов'язкові платежі.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 7411 (сім тисяч чотириста одинадцять) гривень 26 коп. допустити до негайного виконання.

Судові витрати не розподіляти.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, що постановив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.08.2018.

Суддя Москаль Р.М.