Справа № 821/903/18
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/903/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 13.04.2018 р. № 21-01-282/049-9с,

встановив:

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 03 травня 2018 року отримав постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 21-01-282/049-9с від 13.04.2018 р., якою на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 335070 грн., за начебто порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Позивач вважає, що зазначена постанова суперечить нормам ст.ст. 19, 43 Конституції України та не може вважатися законною й обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню.

Під час інспекційного відвідування, яке відбулося з 16.03.2018 р. по 19.03.2018 р., позивачем та робітниками, роботодавцем яких виступає ТОВ "Марінекс ЛТД", були надані письмові пояснення та документи по суті інспекційного відвідування, що дані робітники залучені ним на підставі договору аутстаффінгу від 01.01.2017 р. Ці пояснення та документи не були предметом розгляду при винесені оскаржуваної постанови та до уваги не брались.

На думку відповідача, відсутність офіційного оформлення найманих робітників ТОВ "Марінекс ЛТД" підтверджується відомостями, наданими ГУ ДФС у Херсонській області від 03.04.2018 р. № 3161/9/21-22-23-02-03, згідно яких ТОВ "Марінекс ЛТД" начебто ліквідовано у лютому 2014 р. Тобто, відповідач спочатку встановив факт відсутності офіційного оформлення найманих робітників ТОВ "Марінекс ЛТД" (19.03.2018 р.), а лише потім (03.04.2018 р.) дізнався що фірма-роботодавець нібито ліквідована у лютому 2014 р. Вочевидь послідовність подій порушено, що підтверджує протиправність оскаржуваної постанови. Також, до компетенції ГУ ДФС у Херсонській області, згідно ст. 19-1 Податкового кодексу України, не входить підтвердження/спростування фактів державної реєстрації юридичних осіб, особливо нерезидентів.

Відомості, надані листом ГУ ДФС у Херсонській області від 03.04.2018 р. № 3161/9/21-22-23-02-03 не вважаються допустимими доказами. Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували факт оформлення трудових відносин найманих робітників, саме з роботодавцем - нерезидентом ТОВ "Марінекс ЛТД" відповідач не має.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 21-01-282/049-9с від 13.04.2018 р.;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 30.05.2018 року.

30.05.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що у ході проведеного інспекційного відвідування було встановлено, що станом на 16.03.2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 фактично працюють в цеху по виробництву памятників, який знаходиться по вул. Фонтанна,7 у м. Херсоні, де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 Посади вказаних працівників зазначені в листах опитуваннях, що складені працівниками на дату інспекційного відвідування та копії витягу з наказу від 01.01.2017 р. № 1-К наданому ФОП ОСОБА_2 В ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 не надані укладені трудові договори у письмовій формі, оформлені наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органом, фізичною особою-підприємцем з повідомленням Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу різьбяром по каменю ОСОБА_5, адміністратором Анісько С.Л. та полірувальником по каменю ОСОБА_4, що є порушенням ч. 1, 3 ст.24 КЗпПУ, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. № 413 "Про порядок повідомлення державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу". З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що персонал наданий йому для робіт за договором аутстаффінгу від 01.01.2017 р. ТОВ "Стафф-Сервіс" та вказані робітники є працівниками ТОВ "Марінекс ЛТД". Згідно повідомлення директора ТОВ "Стафф-Сервіс" ОСОБА_1 роботодавцем персоналу, який переданий ФОП ОСОБА_2 виступає ТОВ "Марінекс ЛТД". Згідно відомостей наданих Головним управлінням ДФС у Херсонській області від 03.04.2018 р. № 3161/9/21-22-23-02-03 ТОВ "Марінекс ЛТД", на який посилається ФОП ОСОБА_2 та директора ТОВ "Стафф-Сервіс" ОСОБА_1, ліквідовано у лютому 2014 року.

При вирішенні питання про накладення штрафу було проаналізовано копію договору аутстаффінгу від 01.01.2017 року, наданого ФОП ОСОБА_2, укладеного між ТОВ "Стафф-Сервіс" та ФОП ОСОБА_2, за умовами якого ТОВ "Стафф-Сервіс" - виконавець, зобовязується по заявкам клієнта - ФОП ОСОБА_2 надавати послуги з надання клієнту працівників виконавця для участі у виробничому процесі. Відповідно до п. 2.1.6 виконавець веде кадровий облік по найманим працівникам та зобовязаний належним чином оформити трудові відносини.

Забороняється діяльність суб'єктів господарювання - роботодавців, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця без дозволу (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про зайнятість"). Відповідно до листа ГУ ДФС у Херсонській області від 13.04.2018 року № 3450/9/21-22-13-06 ТОВ "Стафф-Сервіс" взагалі не має найманих працівників. Згідно листа почесного Консульства Республіки Сейшельські острови від 30.11.2017 року "Маrіnех LTD" ліквідовано у лютому 2014 р.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління Держпраці у Херсонській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 30.05.2018 року відкладено розгляд справи на 11.07.2018 року.

15.06.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що компанія "Марінекс ЛТД" зареєстрована 14.02.2013 року і станом на 08.05.2018 року компанія володіє належною правосуб'єктністю. Крім того, наголошує на тому, що відповідач самостійно визнав договір аутстаффінга від 01.01.2017 року недійсним без будь-яких правових підстав.

11.07.2018 року розгляд справ відкладено на 25.07.2018 року у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

25.07.2018 року розгляд справ відкладено на 01.08.2018 року у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

01.08.2018 року розгляд справ відкладено на 13.08.2018 року.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 є інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, надання інших індивідуальних послуг, вантажний автомобільний транспорт, різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю.

01.01.2017 року між ТОВ "Стафф-Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 укладений договір аутстаффінгу.

На підставі листа ГУ ДФС у Херсонській області від 16.02.2018 р. № 1742/921-22-13-06 відповідно до п.5 Порядку здійснення державного контролю з додержання законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295 начальником ГУ Держпраці у Херсонській області 07.03.2018 р. прийнято наказ № 222 "Про проведення інспекційного відвідування" у ФОП ОСОБА_2

07.03.2018 р. видано направлення № 273 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 з питання дотримання законодавства про працю, в тому числі оформлення трудових відносин.

У період з 23.03.2018 р. по 26.03.2018 р. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2, за результатами якого складено акт від 19.03.2018 р. № 21-01-282/049.

В акті зазначено, що станом на 16.03.2018року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 фактично працюють в цеху по виробництву памятників, який знаходиться по вул. Фонтанна,7 м. Херсон, де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 Посади вказаних працівників зазначені в листах-опитуваннях, що складені працівниками на дату інспекційного відвідування та копії витягу з наказу від 01.01.2017 р. №1-К наданому ФОП ОСОБА_2 В ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 не надані укладені трудові договори у письмовій формі, оформлені наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органом, фізичною особою-підприємцем з повідомленням Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу різьбяром по каменю ОСОБА_5, адміністратором Анісько С.Л. та полірувальником по каменю ОСОБА_4, що є порушенням ч. 1, 3 ст.24 КЗпПУ, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. № 413 "Про порядок повідомлення державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу".

29.03.2018 р. начальником ГУ Держпраці у Херсонській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу 13.04.2018 р. о 12:30 год., а 09.04.2018 р. позивачу направлено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

За результатами розгляду справи ГУ Держпраці у Херсонській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 13.04.2018 № 21-01-282/049-9с, за порушення ч. 1, 3 ст.24 КЗпП України на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 335070 грн.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Положеннями ст.259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) врегульовано Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджено постановою Кабінетом Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295 (далі - Порядок № 295).

Пунктом 2 Порядку № 295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невинних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Приписами п.5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться: за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; - роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; - працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); - роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; - роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Згідно п.8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Відповідно до п.п.19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Згідно п.21 Порядку № 295 якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Пунктом 27 Порядку № 295 встановлено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до п.29 Порядку № 295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

З аналізу даних правових норм видно, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. При цьому однією із підстав інспекційного відвідування є отримання інформації від ДФС та її територіальних органів, про факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень.

Аутстаффінг передбачає надання підприємства - провайдера в розпорядження підприємства-замовника персоналу для виконання певних робіт.

В міжнародному праві порядок застосування аутстаффінга регулюється Конвенцією про приватні агентства зайнятості № 181, ухваленою 19.06.1997 р., що не ратифікована Україною.

Термін "аутстаффінг" в законодавстві України не закріплений, проте норми, визначені ст.39 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 р. № 5067-VІ, поширюються на правовідносини, що виникають під час провадження діяльності суб'єктів господарювання, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, що є тотожним природі договору аутстаффінга.

Також пп.14.1.183 п.14.1 ст.14 ПК України містить визначення поняття послуги з надання персоналу як господарської або цивільно-правової угоди, відповідно до якої особа, що надає послугу (резидент або нерезидент), направляє у розпорядження іншої особи (резидента або нерезидента) одну або декількох фізичних осіб для виконання визначених цією угодою функцій. Угода про надання персоналу може передбачати укладання зазначеними фізичними особами трудової угоди або трудового контракту із особою, у розпорядження якої вони направлені. Інші умови надання персоналу (у тому числі винагорода особи, що надає послугу) визначаються угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України "Про зайнятість населення" діяльність суб'єктів господарювання - роботодавців, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця на умовах трудових договорів, здійснюється на підставі дозволу, виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Порядок видачі дозволу на наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що суб'єкти господарювання - роботодавці, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, направляють працівників за умови, якщо це передбачено колективним договором такого роботодавця, та за наявності згоди первинної профспілкової організації і зобов'язані: 1) укласти договір з роботодавцем про застосування праці працівника; 2) виплачувати працівникові заробітну плату в розмірі, не нижчому, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом, та заробітної плати, яку отримує працівник у роботодавця за виконання такої ж роботи; 3) забезпечувати працівнику час роботи та відпочинку на умовах, визначених для працівників роботодавця, що передбачено умовами колективного договору та правилами внутрішнього трудового розпорядку; 4) нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на користь працівника; 5) не перешкоджати укладенню трудового договору між працівником та роботодавцем, у якого виконувалися ним роботи.

Згідно ч.2 ст.39 Закону України "Про зайнятість населення" забороняється діяльність суб'єктів господарювання - роботодавців, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця без дозволу.

Судом встановлено, що 01.01.2017 року між ТОВ "Стафф-Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 укладеного договір аутстаффінгу. Предмет даного договору визначений таким чином: виконавець приймає на себе зобов'язання виконувати за заявкою Клієнта послуги з надання Клієнтові працівників Виконавця для участі у виробничому процесі, керуванні виробництвом або для виконання інших функцій, пов'язаних з виробництвом та/або реалізацією продукції, на умовах цього договору (п.1.1 договору). Згідно п. 2.1.6 договору Виконавець зобов'язується належним чином вести кадровий облік по усіх своїх працівниках. Обов'язок по належному оформленню трудових або інших договорів зі своїми працівниками повністю лежить на Виконавцеві.

Тобто, за умовами договору ТОВ "Стафф-Сервіс" зобов'язане виконувати за заявкою ФОП ОСОБА_2 послуги з надання своїх працівників, належним чином вести кадровий облік своїх працівників.

ТОВ "Стафф-Сервіс" є посередником з працевлаштування персоналу, роботодавцем виступає ТОВ "Марінекс ЛТД".

Щодо посилання відповідача про ліквідацію ТОВ "Марінекс ЛТД" у лютому 2014 року, суд зазначає таке.

Відповідно до копії свідоцтва про належну реєстрацію та діяльність юридичної особи компанія з обмеженою відповідальністю "Marinex LTD" зареєстрована 14.02.2013 року, не перебуває в процесі розпуску та ліквідації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що персонал наданий ФОП ОСОБА_2 для роботи за договором аутстаффінга від 01.01.2017 р. та вказані робітники є працівниками ТОВ "Марінекс ЛТД", а ТОВ "Стафф-Сервіс" виступало посередником у їх працевлаштуванні.

Частиною 1 ст.24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (ст.187 цього Кодексу);6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до витягу з наказу ТОВ "Марінекс ЛТД" № 1-К від 01.01.2017 року прийняті на посади з 01.01.2017 року, зокрема такі робітники: ОСОБА_5 - різьбяр по каменю, ОСОБА_4 - полірувальник по каменю, ОСОБА_6 - адміністратор.

05.06.2018 р. набрало законної сили рішення Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 821/1103/17, за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішенням суду встановлено, що саме ТОВ "Марінекс ЛТД", як роботодавець відповідно до чинного законодавства веде кадровий облік, виплачує винагороду та інші виплати працівникам, проводить обчислення, нарахування та сплату податків та інших обов'язкових платежів до бюджетів усіх рівнів, що нараховуються у зв'язку з виплатою вищезазначеним працівникам винагороди. У звязку із чим, висновки суду першої інстанції щодо неможливості перебування ТОВ "Аутстаффер" у якості податкового агенту та не прийняття до уваги виданих ним первинних документів, оскільки вони не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами є безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, висновки суду у справі № 821/1103/17, щодо існування та функціонування ТОВ "Марінекс ЛТД" мають преюдиційне значення для справи.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України).

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 10, 14, 72, 77, 90, 139, 241-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу № 21-01-282/049-9с від 13.04.2018 р.

Стягнути на користь фізичної особа-підприємця ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1, вул. Чорноморська, 111, м. Херсон, 73000) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Херсонській області (, вул. Горького, 8, м. Херсон, 73003) судові витрати у сумі 3350,70 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22 серпня 2018 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 10.4