Справа № 199/3982/18(2-а199/106/18)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2018 рокусправа № 199/3982/18(2-а199/106/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Юрко І.В. , секретар судового засідання - Лащенко Р.В., з участю позивача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року (головуючий суддя у 1 інстанції - Руденко В.В., рішення ухвалено у залі судового засідання Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі 24 липня 2018 року) у справі №199/3982/18(2-а199/106/18) за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Коробки Сергія Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Коробки Сергія Володимировича (далі-відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР №191511 від 04.06.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. Постанову серії ВР №191511 по справі про адміністративне правопорушення від 04 червня 2018 року за ч.1 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження судом доказів, не встановлення дійсних обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з обставинами, викладеними в постанові не погоджується, оскільки порушення ПДР, зазначене поліцейським в постанові ним не вчинювалося. Зазначив, що відсутні докази скоєного ним правопорушення. Крім цього відповідачем не взято до уваги пояснення його та свідка щодо скоєного адміністративного правопорушення.

Позивач в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, 04 червня 2018 року поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Коробкою Сергієм Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №191511 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

За змістом цієї постанови, 04.06.2018 року о 23:15 год. позивач, керуючи автомобілем HYUNDAI SONATA, номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі Р-52 Дніпро-Решетилівка-Київ, на 129 км не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 розділ 33 ПДР України, а саме здійснив проїзд без зупинки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с. 6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком.

Відповідно до Додатку 1 ПДР передбачені дорожні знаки пріоритету, зокрема знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним вимог дорожнього знаку 2.2 розділ 33 ПДР України.

Частиною 3 статті 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається, зокрема, в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою і п'ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, відповідно до ст. 222 КУпАП інспектор патрульної поліції, який має спеціальне звання сержант поліції, наділений правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, розгляд якого, відповідно до КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, то поліцейський мав право виносити постанову на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах справи міститься відеозапис вчиненого позивачем правопорушення, з якого вбачається, що позивач був зупинений працівниками поліції у зв'язку з вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме транспортний засіб HYUNDAI SONATA, номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі Р-52 Дніпро-Решетилівка-Київ, на 129 км не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 розділу 33 ПДР України, а саме не зупинився перед знаком. Екіпаж патрульної поліції на службовому автомобілі відразу розпочав рух за зафіксованим на відео транспортним засобом, про що свідчить безперервна фіксація руху автомобіля в секундах, та зупинив вказаний транспортний засіб під керуванням позивача.

Таким чином, доводи позивача про те, що відеозапис не відображає факту безпосереднього порушення позивачем вимог ПДР є необґрунтованими.

Під час розгляду справи інспектор поліції представився, зазначив причину зупинки транспортного засобу, керованого позивачем, роз'яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, в тому числі право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката та повідомив, що відносно позивача буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення у зв'язку з вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Під час з'ясування фактичних обставин справи відповідачем залучено до справи письмові пояснення позивача та свідка - ОСОБА_4, яка знаходилася на пасажирському сидінні автомобіля HYUNDAI SONATA, номерний знак НОМЕР_1.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно погодився з доводами відповідача, що письмові пояснення позивача та його свідка, які наявні в матеріалах справи, не спростовують зафіксованого на нагрудну відеокамеру відповідача скоєного адміністративного правопорушення.

Також, доводи позивача про те, що в постанові не відображено відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; відомостей про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, а тому вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Так, за приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

При цьому, бланк постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №191511 від 04.06.2018 року за ч.1 ст.122 КУпАП є законною, прийнятою відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом.

Щодо заяви позивача про допит свідка - ОСОБА_4 в судовому засіданні, то суд апеляційної інстанції вважає таку заяву необґрунтованою, з огляду на те, що в матеріалах справи містяться письмові пояснення зазначеного свідка щодо дійсних обставин скоєного правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 242, 243, 272, 286, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року у справі №199/3982/18(2-а199/106/18) за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Коробки Сергія Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 20 серпня 2018 року та відповідно до ч.3 ст.272, ст.286 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді В.А.Шальєва

І.В. Юрко