Справа № 821/1027/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1027/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участю:

представника позивача - Шарка В.В.,

представника відповідача - Яцемирського С.С.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Нижньосірогозького районного центру зайнятості до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування вимоги № Ю-10499-17 від 14.03.2018 р. про сплату боргу (недоїмки) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування ) єдиного внеску,

встановив:

Нижньосірогозький районний центр зайнятості (далі - позивач, Нижньосірогозький РЦЗ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить скасувати вимогу №Ю-10499-17 від 14.03.2018 р. про сплату боргу (недоїмки) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування ) єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України від 27.10.2016 року №198 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Херсонської області» Нижньосірогозький РЦЗ реорганізовується шляхом приєднання до Херсонського обласного центру зайнятості.

У зв'язку з чим, позивач 15.01.2018 року звернувся до начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області Климу І.В. з листом про проведення перевірки діяльності Нижньосірогозький РЦЗ.

23.01.2018 року все майно, права та обов'язки передано Херсонському обласному центру зайнятості після реорганізації шляхом приєднання. Також, позивач звертає увагу, що згідно п.6 вказаного передавального акту передбачено, що заборгованість із сплати податків і зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відсутня.

Однак, 14.03.2018 року керівником ГУ ДФС у Херсонській області винесено вимогу №Ю-10499-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, яка зобов'язує Нижньосірогозький РЦЗ сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 1590,77 грн. Вимога вручена 30.03.2018 року.

Не погоджуючись з зазначеною вимогою податкового органу, позивач оскаржив її до Державної фіскальної служби України.

16.05.2018 року зазначена скарга розглянута та залишена без задоволення.

Позивач не погоджується з рішенням Державної фіскальної служби України, вважає, що податкова вимога № Ю-10499-17 від 14.03.2018 р. про сплату боргу (недоїмки) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є протиправною.

Зазначене обґрунтовує тим, що за результатами взаємодії з Генічеською об'єднаною податковою інспекцією ГУ ДФС у Херсонській області позивачем з'ясовано, що недоїмка зі сплати ЄСВ виникла в жовтні 2013 року за вересень 2013 року.

Позивач зазначає, що сплату ЄСВ за вересень 2013 року здійснено ним з дотриманням вимог та строків передбачених законом.

Також Нижньосірогозький РЦЗ вказує, що невчасне перерахування коштів для сплати ЄСВ у 2013 році дійсно мало місце, проте не з вини позивача.

Підсумовуючи викладене, позивач просить задовольнити заявлений ним позов.

Ухвалою суду від 01.06.2018 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків - надання доказів сплати судового збору.

12.06.2018 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем.

У зв'язку з чим, ухвалою суду від 15.06.2018 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання призначено на 19.07.2018 року.

06.07.2018 року до суду надійшов відзив ГУ ДФС, згідно якого відповідач заявлені позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Так відповідач зазначає, що позивачем подано звіт з єдиного внеску від 19.02.2018 року №954, яким самостійно нараховане зобов'язання у сумі 7537,90 грн., термін сплати - 20.02.2018 року. В зв'язку з наявністю переплати з єдиного внеску у сумі 5947,13 грн. сума недоїмки станом на 20.02.2018 року склала 1590,77 грн., яка і на даний час є непогашеною.

Згідно п.1 ч.2 ст. 6 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок у встановлені законом строки.

Оскільки відповідний обов'язок позивачем виконаний не був, виникла зазначена вище недоїмка та на адресу Нижньосірогозького РЦЗ надіслана оскаржена податкова вимога.

16.07.2018 року представником позивача подано клопотання про заміну первісного відповідача на Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Ухвалою суду від 19.07.2018 року первісного відповідача замінено на належного - Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Розгляд справи відкладено на 14.08.2018 року. Сторони зобов'язано провести звірку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 - 2018 роки та до 10 серпня 2018 року надати суду матеріали звірки. Відповідача зобов'язано надати суду докази наявності у позивача боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 14 березня 2018 року.

Також, 16.07.2018 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, згідно якого позивач заперечує проти доводів ГУ ДФС, викладених в відзиві на позов та зазначає, що у грудні 2017 року загальна сума ЄСВ, що сплачена Нижньосірогозьким РЦЗ відповідає нарахованій позивачем сумі.

26.07.2018 року відповідачем, на виконання ухвали суду від 19.07.2018 року, наданий розрахунок нарахованих та сплачених зобов'язань позивача з ЄСВ та витяги з інтегрованих карток платника податків за 2013-2016 роки.

В судове засідання, призначене на 14.08.2018 року сторони з'явились.

Представник позивача на задоволенні позову наполягав з підстав, викладених ним в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених ним в відзиві та відображених в розрахунках виникнення боргу.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Нижньосірогозький районний центр зайнятості зареєстровано в якості юридичної особи 19.03.1991 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ №881753, 30.11.2006 року взятий на облік Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією як платник єдиного внеску.

14.03.2018 року ГУ ДФС сформовано вимогу про сплату боргу №Ю-10499-17, відповідно до якої Нижньосірогозький РЦЗ повідомлено, що станом на 28.02.2018 року за ним обліковується борг зі сплати єдиного внеску у сумі 1590,77 грн.

Вказану вимогу позивач отримав 30.03.2018 року. (а.с.4, 8).

Позивач оскаржив податкову вимогу в адміністративному порядку, проте рішенням Державної фіскальної служби України від 07.05.2018 року № 15649/6/99-99-11-02-02-15 відмовлено у задоволенні скарги Нижньосірогозького РЦЗ та залишено без змін оскаржену податкову вимогу (а.с. 12-14).

Нижньосірогозький РЦЗ не погодився з результатами оскарження, як і раніше вважає оскаржену вимогу протиправною, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Так, вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з частиною 1 ст. 25 цього Закону, рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 2 ст. 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Абзацами першим, другим та третім частини 4 цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абзац дев'ятий частини 4 цієї статті).

Предметом розгляду даної справи є вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.03.2018 року №Ю-10499-17.

Суд зазначає, що податкова вимога сама по собі не утворює податкового боргу, а лише констатує факт наявності такого.

З огляду на викладене, зазначена вимога може бути скасована в разі, якщо в ній відображена неправильна сума боргу або суб'єктом владних повноважень, яким вона сформована порушено передбачений законом порядок її прийняття.

Судом під час розгляду справи отримано від ГУ ДФС ІКП Нижньосірогозького РЦЗ, з якого вбачається, що протягом періоду часу з вересня 2013 року по січень 2018 року різниця між сумою визначених зобов'язань позивача зі сплати єдиного соціального внеску та фактично сплаченою ним сумою наявна різниця в розмірі 1590,77 грн.

19.02.2018 року, позивачем подано звіт з єдиного внеску №954, яким самостійно нараховане зобов'язання у сумі 7537,90 грн., термін сплати - 20.02.2018 року.

Підпунктом 6 п.3 Р. IV, п.2 Р. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція) передбачено, що нараховані за відповідний календарний місяць суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

В зв'язку з наявністю переплати з єдиного внеску у сумі 5947,13 грн. сума недоїмки станом на 20.02.2018 року склала 1590,77 грн., яка є непогашеною станом на дату розгляду справи, що не заперечується сторонами.

Пунктом 3, 4 Р. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 передбачено, що в разі якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Таким чином судом встановлено, що на момент розгляду справи у позивача наявний борг з єдиного соціального внеску на суму 1590,77 грн., який внаслідок несвоєчасної сплати визначений податковим органом як недоїмка та в передбачений законом порядок, включений до вимоги про сплату боргу, яка направлена та отримана позивачем.

Тобто сума боргу у 1590,77 грн., визначена в оскарженій вимозі, відповідає сумі боргу, яка обліковується відповідачем за даними його ІКП, порядок формування та направлення вимоги відповідачем також дотримано.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для скасування вимоги про сплату боргу від 14.03.2018 року №Ю-10499-17.

Також з отриманого судом розрахунку нарахованих та сплачених зобов'язань Нижньосірогозького РЦЗ, даних ІКП за 2014 - 2015 року та листа позивача від 09.08.2018 року №21/12/02/423/18 встановлено, що спірна сума у 1590,77 грн. утворилась внаслідок нарахованих податковим органом штрафних санкцій:

-06.11.2014 року - за рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 05.06.2014;

-30.11.2015 року - за рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 16.11.2015.

Також пені за зазначеними рішеннями нарахованої: 30.11.2015 року - на суму 92,25 грн., 06.11.2014 року - на суму 92,25 грн.

Позивач, дізнавшись про складові суми у 1590,77 грн. з даних ІКП, отриманих від податкового органу 31.07.2018 року, заявив, що причини застосування штрафних санкцій йому не відомі, проте дій спрямованих на оскарження нарахованої пені та застосованих штрафних санкцій не вчинив, як і не вчиняв їх протягом періоду часу з листопада 2014 року по дату розгляду зазначеної справи.

Таким чином, складові боргу позивача з ЄСВ, наразі, є чинними та ніким не оскаржені, отже підстав для виключення відповідних складових з загальної суми боргу позивача, зазначеної в вимозі про сплату боргу від 14.03.2018 року №Ю-10499-17 немає.

Окрім зазначеного, варто уваги те, що суми штрафних санкцій та пені, з якими не згоден позивач не тільки не оскаржені ним, але й за даними ІКП є сплаченими.

Тобто, наразі, як вірно зазначено відповідачем, сума недоїмки у 1590,77 грн. є не сумою, яка утворилась внаслідок застосованих до Нижньосірогозького РЦЗ штрафних санкцій та пені з якими він не згоден, а сумою боргу, внаслідок неповної сплати самостійно визначеного зобов'язання за звітом з єдиного внеску №954.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17 серпня 2018 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 10.1