Справа № 0840/2805/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
07 серпня 2018 року 16 год. 20 хв.Справа № 0840/2805/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови відновити виплату пенсії позивачу за вислугу років, передбачену статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язати відповідача поновити та виплачувати пенсію позивачу з 01.01.2016 з урахуванням вислуги років за період з 20.06.2004 по 17.08.2009 у пільговому обчисленні як один місяць за півтора місяця.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що проходив військову службу по лінії МВС України з 02.12.1994 по 17.08.2009 у підрозділі спеціального призначення Внутрішніх військ МВС України. Відповідно до проведеного розрахунку посадовими особами військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України вислуга років позивача на день звільнення з військової служби складала 21 рік 00 місяців 11 днів, оскільки період 02.12.1994 по 17.08.2009 повністю зарахований на пільгових умовах один місяць за півтора місяця служби відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, яка регламентує порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії. З 18.08.2009 позивачу було призначено пенсію за вислугою років. Однак з 01.10.2011 виплату пенсії припинено. Позивач звернувся до відповідача з проханням відновити позивачу виплату пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У відповідь на звернення позивача відповідач вказав, що ОСОБА_1 не має права на пільгове зарахування вислуги років за період з 20.06.2004 по 17.08.2009 на підставі того, що займана ним посада відсутня у переліку посад, які затверджені наказом МВС України від 05.08.2014 № 771 «Про затвердження переліків посад та умов зарахування військовослужбовцям військових частин та підрозділів (загонів) Національної гвардії України вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця)». Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 17.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №0840/2805/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Призначено судове засідання на 07 серпня 2018 року.
Представник відповідача позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 02.08.2018. Зокрема, вказав, що позивач був звільнений з військової служби 17.08.2009 та йому було призначено пенсію за вислугу років на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У жовтні 2011 року виплата пенсії позивачу була припинена, оскільки на дату звільнення позивача зі служби посади старшого спеціаліста групи спеціального зв`язку та техніка (оператор-експедитор) групи документального зв`язку вузла зв`язку роти бойового та матеріально-технічного забезпечення 9 полку спеціального призначення внутрішніх військ МВС України не давали право на зарахування періоду служби на пільгових умовах (був відсутній відповідний перелік посад, встановлений МВС України). З огляду на таке, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу відповідають вимогам чинного законодавства. Просить у позові відмовити.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
З 02.12.1994 по 17.08.2009 ОСОБА_1 проходив військову службу по лінії МВС України на різних посадах у підрозділі спеціального призначення Внутрішніх військ МВС України.
17.08.2009 позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України наказом Командувача внутрішніх військ МВС України від 30.07.2009 № 78 о/с.
Відповідно до наказу Т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України № 166 від 17.08.2009 вислуга років ОСОБА_1 у Збройних силах та внутрішніх військах МВС України станом на 17.08.2018 складає: календарна 14 років, 06 місяців, 11 днів, у пільговому розрахунку - 21 рік, 00 місяці, 11 днів.
Відповідно до протоколу від 18.08.2009 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років 21 рік (календ. 14) у розмірі 53% грошового забезпечення.
З 01.10.2011 виплата пенсії позивачу припинено.
07.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення виплати пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зарахувавши період служби з 20.06.2004 по 17.08.2009 у пільговому обчисленні як один місяць за півтора.
Листом від 22.06.2018 № 1415/З-9 відповідач вказав, що позивач не має права на пільгове зарахування вислуги років за період з 20.06.2004 по 17.08.2009, а без урахування зазначеного періоду у пільговому обчисленні вислуга років становитиме 18 років. Таким чином, підстави для поновлення виплати пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на теперішній час відсутні.
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що з 02.12.1994 позивач прийнятий на військову службу за контрактом до Внутрішніх військ МВС України та проходив військову службу у 9му полку спеціального призначення на різних посадах до 2009 року. Таким чином в період з 02.12.1994 по 17.08.2009 позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у підрозділі спеціального призначення ВВ МВС України.
Наказом Командувача Внутрішніх військ МВС від 30.07.2009 року №78 о/с позивач звільнений з військової служби в запас відповідно до п. «а» ч.6 с. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (по закінченню строку контракту). Наказом Т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2009 року №166 (по стройовій частині) був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вказаними актами індивідуальної дії встановлена загальна вислуга років позивача, яка складала 21 рік 00 місяців 11 днів, з них календарна вислуга -14 років, 06 місяців, 11 днів.
При цьому, спірним є період служби позивача з 20.06.2004 по 17.08.2009, оскільки відповідачем зазначено про відсутність підстав на пільгове зарахування вислуги років за вказаний період, оскільки займана ним посада відсутня у переліку посад, які затверджені наказом МВС України від 05.08.2014 № 771 «Про затвердження переліків посад та умов зарахування військовослужбовцям військових частин та підрозділів (загонів) Національної гвардії України вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця)».
Суд не погоджується з такими доводами з огляду на таке.
Відповідно до абз. 9 п.п. «в» п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» №393 від 17.07.1992 (Постанова №393, у редакції, чинній у спірний період) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця у частинах і підрозділах спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств. Наказом МВС України від 30.10.1992 №611 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби з контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» у розвиток Постанови №393, встановлений Порядок, умови та відповідні переліки посад військовослужбовців, проходження служби на яких офіцерами, прапорщиками і військовослужбовцями, що служать за контрактом, а також військовослужбовцями строкової служби зараховується у стаж військової служби вислуга років для призначення пенсій у пільговому обчисленні - один місяць служби за півтора місяця.
Наказом МВС України від 22.11.1993 №748 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19.09.1993 року №747 «Про внесення змін і доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення і виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» внесені зміни та доповнення у наказ МВС України №611 від 30.10.1992 та затверджено Перелік посад військовослужбовців, проходження служби на яких офіцерами, прапорщиками і військовослужбовцями, що служать за контрактом, а також військовослужбовцями строкової служби військ внутрішньої та конвойної охорони зараховується у стаж військової служби вислуги років для призначення пенсій у пільговому обчисленні - один місяць служби за півтора місяця.
Наказом МВС України №526 від 03.08.1995 внесено зміни до наказу МВС України №748 від 22.11.1993, затверджено переліки посад військовослужбовців, проходження служби на яких офіцерами, прапорщиками і військовослужбовцями, що служать за контрактом, а також військовослужбовцями строкової служби військ внутрішньої та конвойної охорони зараховується у стаж військової служби до вислуги років для призначення та виплати пенсій у пільговому обчисленні.
Наказом МВС України №844 від 12.12.1995 внесено зміни до наказу МВС України №526 від 03.08.1995 додаток №2 до наказу МВС України від 03.08.1995 №526 щодо пільгового обчислення вислуги років доповнено абзацом такого змісту: «Військовослужбовцям, призначеним на посади офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців, що служать за контрактом, та військовослужбовцям строкової служби, які проходять службу у військових частинах та підрозділах спеціального призначення».
Наказом МВС України від 20.06.2004 № 684 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» скасовано наказ МВС України від 22.11.1993 №748 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19.09.1993 № 747 «Про внесення змін і доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення і виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».
Разом з тим, наказом МВС України №684 затверджено Інструкцію про порядок обчислення стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років грошового забезпечення, але питання вислуги років для призначення пенсії в цій Інструкції не зазначено взагалі. Перелік посад і умови обчислення вислуги років для призначення пенсій на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 393 цим наказом не визначено.
Наказом МВС України від 18.12.2008 №674 «Про визнання таким, що втратив чинність наказ МВС від 20.06.2004 №684» був скасований наказ МВС України №684 який був правовою підставою скасування наказу МВС України від 22.11.1993 №748 та Додатків до нього з Переліками посад пільгового зарахування вислуги років військовослужбовців ВВ МВС України.
09 вересня 2011 року набув чинності наказ МВС України від 20.07.2011 №443 «Про затвердження Переліків посад та умов зарахування військовослужбовцям внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця)».
Пунктом 4 Наказу Міністерство внутрішніх справ України № 771 від 05.08.2014 "Про затвердження переліків посад та умов зарахування військовослужбовцям військових частин та підрозділів (загонів) Національної гвардії України вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця)" визначено визнати такими, що втратили чинність:
1) наказ Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2011 року № 443 "Про затвердження Переліків посад та умов зарахування військовослужбовцям внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця)", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 18 серпня 2011 року за № 981/19719;
2) наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26 березня 2013 року № 287 "Про затвердження Переліку посад та умов зарахування військовослужбовцям підрозділів з конвоювання внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця)", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 10 квітня 2013 року за № 596/23128.
Таким чином, в період з 20 липня 2004 року (набрання чинності наказу МВС №684) по 18 грудня 2008 року (набрання чинності наказу МВС №674) та до 09 вересня 2011 року (набрання чинності наказу МВС №443) Міністерством внутрішніх справ України, як міністерством, або Головним управлінням ВВ МВС України, як відомством, не було врегульовано питання обчислення пільгової вислуги років військовослужбовцям внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України.
Отже, у вказаний період діяла постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей»№393 від 17.07.1992, яка має вищу юридичну силу по відношенню до усіх наказів МВС України, абзацом 9 п.п. «в» п. 3 якої було визначено, що особам, які проходять службу «у частинах і підрозділах спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України», зараховується до вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця служби.
Таким чином, Кабінет Міністрів України встановивши Постановою №393 право пільгового обчислення 1 місяця служби у підрозділах спеціального призначення за 1,5 місяця служби, щодо зарахування вислуги років для призначення пенсії надав «відповідним міністерствам і відомствам» можливість визначити «Перелік посад, умови (порядок)» для реалізації наданого права. Однак, надання відповідним міністерствам (відомствам), в даному випадку МВС та ГУ ВВ МВС України, повноважень визначити «Перелік посад, умови (порядок)» для реалізації вже наданого права не означає, що останні, встановлюючи порядок та умови, можуть допустити звуження змісту та обсягу наданого права військовослужбовцю, та взагалі скасувати чи призупинити на тривалий час таке право, яке вже було встановлене Постановою Кабінету Міністрів України.
Позивач у спірний період з 20.06.2004 по 17.08.2009 проходив службу у військовій частині спеціального призначення ВВ МВС України, а тому, виходячи з вимог абз. 9 п.п «в» п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №393 відносно позивача поширюється дія вказаної постанови щодо обчислення вислуги років на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця.
Суд також враховує, що видання наказу Командуючим Внутрішніх військ МВС України, який є саме керівником відповідного «відомства» в понятті Постанови №393, видання наказу командиром військової частини НОМЕР_1 , складання розрахунку вислуги років позивачеві, який затверджений як командуванням військової частини НОМЕР_1 так і Головним управлінням ВВ МВС України та ГУМВС України в Запорізькій області про наявність пільгового зарахування вислуги років є реалізацією як відомством (ГУВВ), так і представником міністерства МВС (ГУМВС) наданої можливості визначити посади та умови пільгового зарахування вислуги років, що передбачено Постановою Кабінетом Міністрів України №393.
На думку суду, твердження відповідача про необхідність застосування для пільгового підрахунку вислуги років позивача наказу МВС України від 05.08.2014 №771 «Про затвердження Переліків посад та умов зарахування військовослужбовцям військових частин та підрозділів (загонів) Національної гвардії України вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця», є помилковим, оскільки застосування законодавства, чинного не на час розрахунку позивачу вислуги років на пенсію, прямо заборонено частиною 1 статті 58 Конституції України, згідно якої закони і інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Щодо вимоги позивача поновити та виплачувати пенсію з 01.01.2016 суд зазначає наступне.
Судом вже встановлено, що з 01.10.2011 позивачу було неправомірно припинено виплату пенсії.
При цьому, позивач у позовній заяві посилається на положення ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначаючи, що 15.07.2015 статтю 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було доповнено ч. 3 такого змісту: «Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком».
Проте, суд зауважує, що наразі судом розглядається питання щодо поновлення виплати пенсії, у зв`язку з неправомірним припиненням її виплати, а не про перерахунок пенсії. З огляду на що, вищевказані положення ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на дані правовідносини не розповсюджуються.
В тож же час, відповідно до п. «в» ч.1 та 3 ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту «б» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення зі служби. Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Враховуючи наведені положення Закону, суд зазначає, що позивач має право на поновлення виплати пенсії з моменту її припинення, з 01.10.2011, однак, оскільки він звернувся до відповідача лише 07 червня 2018 року із заявою щодо поновлення виплати пенсії, виплата пенсії, з огляду на 3 ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», має бути поновлена з 07.06.2017.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. ст.2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови відновити виплату пенсії позивачу за вислугу років, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 07.06.2017 з урахуванням вислуги років за період з 20.06.2004 по 17.08.2009 у пільговому обчисленні як один місяць за півтора місяця.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Присудити на користь вимоги ОСОБА_1 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.08.2018

Суддя М.С. Лазаренко