Справа № 810/3026/18
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3026/18 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Троян Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_3 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ліквідаціної комісії Головного управління МВС України в Київській області про скасування наказу, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати запис в його трудовій книжці №8, згідно якого його звільнено з органів внутрішніх справ на підставі Наказу №38 о/с від 07 квітня 1997 року; визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ МВС України в Київській області від 14 квітня 1997 року №40 о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ з 07 квітня 1997 року за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ на підставі висновку ГУ від 29.03.1997 року; поновити його на відповідній прирівняній посаді в ГУ НП в Київській області з 14 квітня 1997 року та зобов'язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Київській області виплатити йому грошове забезпечення за період з 14 квітня 1997 року по 01 січня 2016 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

02.07.2018 позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом, однак, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч.ч.1,2 ст.123 КАС України.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та поновити йому строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст.312 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, частиною п»ятою статті 122 КАСУ передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Аналогічні положення містилися в ст. 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління МВС України в Київській області від 14.04.1997 №40 о/с капітана міліції ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за скоєння поступків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ) з 07 квітня 1997 року. Запис про звільнення позивача зі служби з 07.04.1997 міститься і в трудовій книжці позивача.

Військовий квиток, трудову книжку та припис ОСОБА_3 отримав особисто 07.04.1997, що підтверджується розпискою на послужному списку.

При цьому з послужного списку позивача також вбачається, що наказом Головного управління МВС України в Київській області від 14.04.1997 №40 о/с капітана міліції ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за скоєння поступків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ) з 07 квітня 1997 року

Наведене спростовує доводи апелянта про його необізнаність про підстави звільнення.

Отже, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом з пропуском законодавчо визначеного для цього строку.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.03.2009 року, прийнятому за наслідком розгляду заяви №20347/03 у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді. Однак, це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, тощо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не наведено поважних причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом через 21 рік після його звільнення.

При цьому, позивач в апеляційній скарзі наголошує, що про порушення своїх прав дізнався в березні 2018 року, що, навіть, у такому випадку свідчить про порушення позивачем місячного строку, встановленого ч.5 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

Н.М.Троян