Справа № 210/4343/17(2-а/210/238/17)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2018 рокусправа № 210/4343/17(2-а/210/238/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Сафронова С.В.
судді: Мельник В.В. Чепурнов Д.В.
за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданені в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційними скаргами Інспектора роти №2 батальону №3 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Поляков Валентин Антонович на постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 08 листопада 2017 р. (суддя Скотар Р.Є.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальону №3 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Поляков Валентин Антонович про визнання дій посадової особи неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 02 жовтня 2017 року приблизно о 17 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ 312 D, номерний знак НОМЕР_1 був безпідставно зупинений відповідачем по справі. Відповідач повідомив ОСОБА_1 , що він вчинив порушення п.п. 9.2.Б ПДР. Незважаючи на заперечення проти інкримінованого позивачу правопорушення, проігнорувавши його заяви допитати свідків, та дослідити разом з відповідачем відео на якому зафіксовано, що він не порушували ПДР, відповідач вказав, що відеофіксація ним не велась, і виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серія БР №025034 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП зі сплатою штрафу у розмірі 425,00 грн.

Постановою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 08 листопада 2017 р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції оскаржило її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що відповідач діяв у спосіб встановлений законом та у межах своїх повноважень.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 025034 від 02 жовтня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідачем при винесені постанови було встановлено, що 02.10.2017 року о 17 годині 45 хвилин, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Мерседес БЕНЦ 308 D, номерний знак НОМЕР_2 , по пр. Миру в м. Кривому Розі біля е/о 282 не подав сигнал світловим показником повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, чим порушив п.9.2 (б) ПДР України.

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статі 122 КУпПА порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідачем на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 було надано запис відеофіксації, однак, як вірно встановив суд першої інстанції, на даному відеозаписі відсутні відео фіксація порушення вимог п.п.9.2 (Б) ПДР адміністративного правопорушення

Тобто, фактично відсутні будь-які докази які б вказували на вчинення позивачем правопорушення зазначеного у постанові серії БР №025034 .

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням субєкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим відповідач зазначеного обовязку не виконав.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності постанови серії БР №025034.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальону №3 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Поляков Валентин Антонович - залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 08 листопада 2017 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч.3 ст. 272, ст. 286 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов