Справа № 826/19171/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 серпня 2018 року № 826/19171/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Сучасні промислово-будівельні технології"

до Державної архітектурно-будівельної інспекції

про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось приватне підприємства «Сучасні промислово-будівельні технології» (далі - позивач або/та ПП «Сучасні промислово-будівельні» технології») з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач та/або ДАБІ України) та просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 11.10.2016 в частині анулювання приватному підприємству «Сучасні промислово-будівельні технології» ліцензії на провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створення об'єктів архітектури.

В обгрунтування позовних вимог ПП «Сучасні промислово-будівельні технології» зазначає, що відповідачем проводився плановий захід не в робочий час суб'єкта господарювання, а тому твердження ДАБІ України про відмову від підпису акту не відповідає фактичним обставинам справи, як і твердження про присутність керівника підприємства при складанні акту та відмову позивача від проведення органом ліцензування перевірки.

Крім цього, ПП «Сучасні промислово-будівельні технології» вказує, що акт перевірки, складений суб'єктом господарювання не може вважатися відмовою підприємства (ліцензіата) у проведенні перевірки в розумінні п. 8 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 №222-VIII.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, які викладені в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України №397 від 21.06.2016 затверджено план перевірок дотримання суб'єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорії складності на III квартал 2016, у тому числі, приватного підприємства «Сучасні промислово-будівельні технології» (т. 1, а.с. 35).

В подальшому, 22.08.2018 Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у м. Києві Державної архітектурно - будівельної інспекції України скеровано позивачу повідомлення №10126-21/2208/08-62 про проведення планової перевірки дотримання суб'єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорії складності з проханням надати для проведення повної та всебічної перевірки певний пакет документів (далі - повідомлення) (т. 1, а.с. 37-38).

12.09.2016 Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у м. Києві Державної архітектурно - будівельної інспекції України видано направлення №б/н від 12.09.2016 про здійснення планової перевірки ПП «Сучасні промислово-будівельні» технології» Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорії складності, строк дії якого становить з 15.09.2016 по 21.09.2016 (далі - направлення) (т.1, а.с. 40).

21.09.2016 Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у м. Києві Державної архітектурно - будівельної інспекції України складено акт планової перевірки про відмову суб'єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки.

В зв'язку з наведеним, наказом Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 11.10.2016 №37-Л анульовано ліцензію у зв'язку з виявленими порушеннями ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорії складності, на підставі відповідного акту перевірки, суб'єктам господарювання, зокрема, приватному підприємству «Сучасні промислово-будівельні технології» (далі - оскаржуваний та/або спірний наказ) (т. 1, а.с. 45).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038-VI).

Статтею 1 вказаного Закону визначено, зокрема, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища, а заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

В той же час, суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності Закон України від 02.03.2015 №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон №222-VIII).

Контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 7 ст. 19 Закону №222-VIII).

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294 Держархбудінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно з Положенням одним із основних завдань Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення контролю за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створення об'єктів архітектури.

Аналіз наведено дає суду підстави дійти до висновку, що державний контроль додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створення об'єктів архітектури здійснюється Держархбудінспекцією у порядку встановленому Законом №3038-VI, з урахуванням особливостей визначених законом №222-VIII.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 Закону №3038-VI державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №3038-VI складання та затвердження плану комплексних планових заходів державного нагляду (контролю) органами державного нагляду (контролю) здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

План комплексних планових заходів державного нагляду (контролю) затверджується для всіх органів державного нагляду (контролю) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку підприємництва, не пізніше ніж за 10 днів до початку відповідного планового періоду.

Здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання заборонено.

Здійснення органом державного нагляду (контролю) щодо одного суб'єкта господарювання планових заходів державного нагляду (контролю) протягом одного планового періоду заборонено, якщо в цьому плановому періоді такий суб'єкт господарювання включений до плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) іншого органу державного нагляду (контролю).

Внесення одного й того самого суб'єкта господарювання до планів державного нагляду (контролю) різних органів державного нагляду (контролю) є підставою для проведення щодо такого суб'єкта господарювання комплексного планового заходу державного нагляду (контролю).

При цьому, планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб'єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку (ч. 3 ст. 4 Закону №3038-VI).

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону №3038-VI органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або його заступника, або уповноваженої особи суб'єкта господарювання (ч. 11 ст. 4 Закону №3038-VI).

В той же час, ч. 12 ст. 19 Закону №222-VIII визначає, що з метою забезпечення ліцензіатом присутності керівника, його заступника або іншої уповноваженої особи під час проведення органом ліцензування планової перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов, орган ліцензування вживає вичерпних заходів попереднього інформування (не менш як за десять робочих днів) ліцензіата про дату та місце проведення планової перевірки, зокрема за допомогою засобів поштового, телефонного, факсимільного та/або електронного поштового зв'язку.

Про проведення позапланової перевірки ліцензіат повідомляється у день перевірки (ч. 13 ст. 19 Закону №222-VIII).

В розрізі приписів ч. 14 ст. 19 Закону №222-VIII акт перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов складається в останній день проведення перевірки.

В акті відображаються питання, що перевірялися, та встановлений стан додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов.

У разі встановлення в ході перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов підстав для складання актів, що є підставами для анулювання ліцензії, такі акти складаються як окремі документи в останній день проведення перевірки.

Виходячи з системного аналізу положень законів №3038-VI, №222-VIII суд приходить до висновку, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу шляхом направлення відповідного повідомлення.

При цьому, плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або його заступника, або уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

Водночас, акт перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов складається в останній день проведення перевірки.

З матеріалів справи слідує, що повідомлення №10126-21/2208/08-62 про проведення планової перевірки дотримання суб'єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорії складності з проханням надати для проведення повної та всебічної перевірки певних документів, отримано згідно зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення уповноваженою особою позивача - ОСОБА_1 - 28.08.2016 (а.с. 39).

Разом з цим, копію направлення №б/н від 12.09.2016 вручено 16.09.2016 за дорученням ОСОБА_2 (т.1, а.с. 40-41).

Як стверджує відповідач у своїх запереченнях, під час первинного виїзду з метою проведення перевірки документи ПП «Сучасні промислово-будівельні технології» надані не були (т.1, а.с. 33).

Зважаючи на наведене, відповідачем повторно здійснено виїзд для проведення відповідної планової перевірки позивача, однак останнім не було надано документів, що були зазначені в повідомленні.

ПП «Сучасні промислово-будівельні технології» стверджує, що перевірка здійснювалася поза робочим часом підприємства, а тому, керівник фактично не міг бути, ані присутнім під час перевірки, ані відмовитися від допуску до перевірки, як то зазначено в акті перевірки.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду копію журналу реєстрації перевірок та правила внутрішнього трудового розпорядку приватного підприємства «Сучасні промислово-будівельні технології».

Наказом Державного комітету України з питань розвитку підприємництва №18 від 10.08.1998, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.10.1998 за №615/3059 затверджено форми та Порядок ведення Журналу відвідування суб'єктів підприємницької діяльності контролюючими органами (Журнал реєстрації перевірок) (далі - Порядок).

Згідно з п. 1 вказаного Порядку впровадження журналу здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності на добровільних засадах на підставі статті 7 Указу Президента України від 23.07.98 №817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності».

Журнал реєстрації перевірок, в контексті приписів п. 2 Порядку ведеться суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності з метою недопущення несанкціонованих перевірок.

При цьому, журнал реєстрації перевірок знаходиться за місцем здійснення підприємницької діяльності (п. 3 Порядку).

Згідно з п. 7 Порядку представник контролюючого органу перед початком перевірки повинен обов'язково зробити запис у журналі, заповнюючи всі передбачені графи, та поставити свій підпис.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти висновку, що журнал реєстрації перевірок ведеться безпосередньо суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності та знаходиться за місцем здійснення підприємницької діяльності.

З наданого позивачем копії журналу реєстрації перевірок слідує, що перевірку проводив ОСОБА_1 та розпочалася вона о 17.30 та закінчилась о 17:50 21.09.2016.

При цьому, у журналі реєстрації міститься підпис ОСОБА_1

В той же час, в акті перевірки вказано, що перевірку здійснювали ОСОБА_1 та ОСОБА_3, проте у журналі реєстрації перевірок ОСОБА_3 не значиться.

Разом з цим, суд вважає, що оскільки позивачем було надано відповідний журнал реєстрації перевірок, для заповнення перевіряючим відповідної графи, то працівник чи уповноважена особа приватного підприємства «Сучасні промислово-будівельні технології» була присутня на робочому місці.

Водночас, дії відповідачів, щодо незаконності перевірки, у тому числі, з підстав проведення останньої поза робочим часом підприємства не оскаржуються.

Частиною 1 ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 76 КАС України).

Таким чином, враховуючи наведене, суд відповідно до свого внутрішнього переконання вважає, що журнал реєстрації перевірки не є достатнім доказом, що підтверджує факт проведення відповідачем перевірки поза межами робочого часу, у тому числі, з огляду на відсутність підпису іншої особи, що брала участь у перевірці.

За таких обставин, на думку суду, доводи позивача в цій частині, як підстава для задоволення адміністративного позову є необґрунтованими.

Що ж стосується тверджень про те, що акт перевірки, складений суб'єктом господарювання не може вважатися відмовою підприємства (ліцензіата) у проведенні перевірки в розумінні п. 8 ч. 2 ст. 16 Закону №222-VIII суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №222-VIII анулюванням ліцензії є позбавлення ліцензіата права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про анулювання його ліцензії.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 Закону №222-VIII підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав (зокрема, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об'єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки).

Відповідно до п. 21 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створення об'єктів архітектури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 №1396 підставами для анулювання ліцензії, серед іншого, є акт про відмову суб'єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки.

Згідно з ч. 14 ст. 19 Закону №222-VIII у разі встановлення в ході перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов підстав для складання актів, що є підставами для анулювання ліцензії, такі акти складаються як окремі документи в останній день проведення перевірки.

З вказаного слідує, що відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається, зокрема ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, про що складається акт про відмову суб'єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки в останній день перевірки, який, в свою чергу, є підставою для анулювання ліцензії.

Таким чином, з урахуванням вказаного суд вважає, що доводи ПП «Сучасні промислово-будівельні технології» в цій частині є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що спірне рішення прийнято відповідачем в порядок, спосіб та в межах наданих повноважень, з огляду на що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Сучасні промислово-будівельні технології» (03148, м. Київ, вул. Т. Строчка, б. 7, кімната 140, ) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бул. Л.Українки, 26) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева