Справа № 552/4539/18
Суддя: Кузіна Ж. В.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4539/18
Провадження № 2-а/552/188/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2018 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря Павленко Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Васильєва Олега Геннадійовича, третя особа Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення посилаючись на те, що 25 липня 2018 року постановою відповідача його притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме, що позивач порушив п. 8.7.3 е ПДР України, а саме проїхав регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофору. З постановою не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута за місцем знаходження Управління патрульної поліції у Полтавській області, проте вона була розглянута на місці зупинки транспортного засобу, що призвело до порушення прав позивача, вимог ст.ст. 245, 268, 278,279 КУпАП. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП не підтверджено достовірними та допустимими доказами.

Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року позивачу поновлений строк на звернення до суду та залучено як третю особу, що не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що Правила дорожнього руху не порушував, постанова винесена безпідставно та просив її скасувати.

Представник позивача позовні вимоги підтримав пославшись на викладені в ній обставини та пояснив, що жодним доказом не підтверджено вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП. Просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду відзив, в якому позовні вимоги вважає безпідставними та просив відмовити у їх задоволенні. Відзив містить клопотання про розгляд справи в його відсутність.

Представник третьої особи вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню та пояснила, що оглянутим відеозаписом встановлено, що позивач керуючи автомобілем проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофору. Автомобіль проїхав стоп-лінію та здійснив розворот на пішохідному переході.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, оглянувши відеозапис, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови серія ЕАА № 499572 від 25 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Постановою встановлено, що 25 липня 2018 року о 14 год. 10 хв. в м. Полтава, по вул. Зіньківській , позивач керуючи транспортним засобом BMV Х5 днз НОМЕР_2 проїхав регульоване перехрестя вул. Ст. Кондратенка - вул. Зіньківська у м. Полтава на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 е ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП . Застосовано адміністративне покаранні у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про ряд адміністративних правопорушень включаючи і за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення та стягувати їх на місці мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень у випадках, які чітко передбачені нормами цієї статті.

За правилами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Конституції України). Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена ч. 2 ст. 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом ст. 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). При вирішенні спору суд також виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила), порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п. 8.7.3 Правил сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

У судовому засіданні досліджений відеозапис,який наданий відповідачем до відзиву та встановлено, що з даних відеозапису неможливо дати оцінку місця події, оскільки зазначеним відеозаписом не зафіксовано факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

З відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням позивача взагалі не в'їжджав на перехрестя вул. Ст.Кондратенка - вул. Зіньківська у м. Полтава, а тому як наслідок не міг порушити п. 8.7.3 е ПДР України.

Даним записом не зафіксовано , що автомобіль під керуванням позивача перетнув стоп-лінію, здійснив розворот на пішохідному переході, та взагалі знаходився на спірному перехресті.

Щодо циклограми наданої відповідачем до відзиву та на яку як на доказ вчинення позивачем адмінправопорушення посилається інспектор, то суд не може прийняти її як належний доказ.

У судовому засіданні не встановлено, що відповідачем при розгляді адміністративної справи приймалась до уваги дана циклограма, надавалась позивачу для ознайомлення, а приєднання доказів до справи після винесення постанови не передбачене діючим законодавством.

Доказів того, що позивач здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора відповідачем до суду не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, прийшов до висновку, що постанова серія ЕАА № 499572 від 25 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. підлягає скасуванню.

Керуючись ст..ст. 77,242-246, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Васильєва Олега Геннадійовича, третя особа Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАА № 499572 від 25 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП .

Провадження по адміністративній справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Васильєв Олег Геннадійович, місце знаходження м. Полтава, вул. Кременчуцька,2В.

Третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, місце знаходження м. Полтава, вул. Кременчуцька,2В, ідентифікаційний код в .

Головуючий Ж.В.Кузіна