Справа № 826/7471/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 серпня 2018 року № 826/7471/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справ

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ Юроуп Петролеум»

до Державної фіскальної служби України

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомирбуррозвідка»

про визнання дій протиправними, зобов’язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСТ Юроуп Петролеум" (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирбуррозвідка", в якому просить суд:

визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті 23 квітня 2018 року до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладених: податкової накладної № 6 від 04 серпня 2011 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 6 від 10 квітня 2018 року до податкової накладної № 6 від 04 серпня 2011 року;

зобов’язати Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладених 23 квітня 2018 року – в операційний день, коли було надіслано засобами електронного зв’язку податкову накладну № 6 від 04 серпня 2011 року та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 6 від 10 квітня 2018 року до податкової накладної № 6 від 04 серпня 2011 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирбуррозвідка" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 ороку призначено розгляд справи у судове засідання на 26 червня 2018 року.

У судовому засіданні 26 червня 2018 року представник позивача адміністративний позов підтримав, просив суд задовольнити. Представник третьої особи, також, підтримав адміністративний позов в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, на думку позивача, протиправно відмовляється реєструвати податкову накладну та розрахунок коригування її кількісних і вартісних показників. Позивач стверджує, що є безпідставними посилання позивача на застосування строків, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України, оскільки, на думку позивача, даною нормою строків реєстрації податкових накладних не встановлено, а заяв про відшкодування податку позивачем не подано.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з огляду на правомірність дій.

Дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд мста Києва встановив наступне.

04 серпня 2011 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСТ Юроуп Петролеум» було виписано Товариству з обмеженою відповідальністю “Житомирбудрозвідка” податкову накладну №6/1 на суму 150000 грн за авансовий платіж за роботи по вивченню мінерально–сировинної бази буто–щебеневої сировини законсервованих родовищ та перспективних ділянок в межах Житомирської обл., згідно договору № 262/10 від 08 вересня 2010 року та додаткової угоди № 21 від 27 липня 2011 року.

14 грудня 2017 року Господарським судом м. Києва була затверджена мирова угода по справі № 910/10564/16, укладена між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю “Житомирбудрозвідка”.

Позивач, з метою повернення отриманої в 2011 році попередньої оплати, зобов'язувався протягом 60 календарних місяців перераховувати на користь кредитора по 16070,83 грн. щомісячно. На виконання мирової угоди позивач 09 січня 2018 року перерахував кошти в сумі 16070,83 грн. (в тому числі ПДВ 2 678,47 грн.)

23 квітня 2018 року Державною фіскальною службою були направлені квитанції з вказівкою про те, що “документ не може бути прийнятий - порушено вимоги статті 102 Податкового кодексу України та пункту б Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р № 1246 (у редакції постанови КМУ від 26.04.2017р. №341), а саме: дата складання податкової накладної не може бути меншою ніж 1095 календарних днів від дати складання самого розрахунку коригування”.

Податковий кодекс України регулює відносини, які виникають у сфері справляння та адміністрування податків і зборів, визначає компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб, та права і обов’язки платників податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпунктів 16.1.2 та 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов’язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів та подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Стаття 192 Податкового кодексу України, встановлює порядок коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту, згідно із пунктом 192.1 цієї статті, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідно до абзацу 2 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Згідно із пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, розрахунок коригування до податкової накладної складається в порядку, встановленому для податкових накладних. Порядок складання та реєстрації податкових накладних регулюється статтею 201 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України № 1246 “Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних”.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов’язань платник податку зобов’язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Оскільки порядок складання розрахунку коригування до податкової накладної є аналогічним порядку складання податкових накладних, то розрахунок коригування повинен складатися платником податків на дату зміни суми компенсації вартості товарів/послуг, з огляду на норми статті 201 Податкового кодексу України. Вказаною статтею також не передбачено застосування строків давності до подання для реєстрації розрахунку коригування показників податкового зобов’язання та податкового кредиту саме у випадку зміни суми компенсації вартості товару/послуги.

Підставою прийняття Державною фіскальною службою України оскаржуваного позивачем рішення про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, стали висновки про порушення поданням такого розрахунку строків давності, встановлених ст.102 Податкового кодексу України та п. 6 постанови Кабінету Міністрів України № 1246 “Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних” – за змістом квитанції № 1 від 11 серпня 2017 року.

В пункті 6 постанови Кабінету Міністрів України № 1246 “Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних” зазначено, що розрахунок коригування до податкової накладної, яка складена до 1 лютого 2015 р. та не підлягала реєстрації відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, підлягає реєстрації після реєстрації такої накладної, для чого постачальник (продавець) товарів/послуг повинен протягом операційного дня зареєструвати податкову накладну (незалежно від дати її складення з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України) та розрахунок коригування.

Таким чином, строки давності, встановлені статтею 102 Податкового кодексу України, застосовуються до складання та реєстрації розрахунку коригування до податкових накладних, якщо такі накладні були складені до 1 лютого 2015 року та не підлягали реєстрації відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Згідно із пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість – продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Отже, податкова накладна не підлягала реєстрації станом на дату виписки (04 серпня 2011 року) та не була зареєстрована.

Судом не приймаються посилання позивача на те, що статтею 102 Податкового кодексу України не встановлені строки для подачі розрахунків, як на підставу для висновку про відсутність вимог до строку подання розрахунку коригування взагалі.

При цьому суд виходить з того, що норми постанови Кабінету Міністрів України № 1246 “Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних” містять обмеження строку реєстрації податкових накладних, при цьому застосовуватися має лише строк такого обмеження, а не інші обставини, зазначені у статті 102 ПК України.

Слід зазначити, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі № 826/2210/18 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ Юроуп Петролеум" до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті 26 січня 2018 року до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладених: податкової накладної № 6 від 04 серпня 2011 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 6 від 10 квітня 2018 року до податкової накладної № 6 від 04 серпня 2011 року та зобов’язання Державної фіскальної служби України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладених 26 січня 2018 року – в операційний день, коли було надіслано засобами електронного зв’язку податкову накладну № 6 від 04 серпня 2011 року та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 6 від 10 квітня 2018 року до податкової накладної № 6 від 04 серпня 2011 року відмовлено з аналогічних в даному рішенні підстав.

При цьому, враховуючи різні рішення та дату відмови у реєстрації податкової накладної (в даному провадженні оскаржується відмова від 23 квітня 2018 року, в межах справи № 826/2210/18 оскаржувалась відмова від 26 січня 2018 року) підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 77, 78, 139, 241 – 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ Юроуп Петролеум» відмовити в повному обсязі.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова