Справа № 820/3488/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 серпня 2018 р. № 820/3488/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Андрущенко Д.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_2,,

відповідача - Маслоша С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Харківській області

про визнання неправомірним та відміну наказу, зобов'язання вчинити певні дії та виплатити грошове та речове забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002) (далі по тексту - відповідач, ГУ НП в Харківській області) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

Визнати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області № 73 о/с від 27 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - неправомірним.

Відмінити наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській

області № 73 о/с від 27 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справі, на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Харківської області.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом т.в.о. начальника Головного управління національної поліції України в Харківської області полковника поліції Чиж С.А. № 73 о/с від 27 березня 2018 року лейтенант поліції ОСОБА_1, оперуповноважений відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області був звільнений з органів внутрішніх справ України згідно з Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-//Ш за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з яким його ознайомлено 3 квітня 2018 року.

Згідно оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 був звільнений за прогули, які допустив в період з 07.12.2017 року по 02.03.2018 року - під час відсторонення від займаної посади та знаходився під домашним арештом на підставі Ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова і не перебував на службі через що повністю припинив виконувати свої службові обов'язки, як наслідок вказує на незаконне звільнення зі служби в поліції. У зв'язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 14 червня 2018 року клопотання представника відповідача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін - задоволено. Справу №820/3488/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання наказу неправомірним, зобов'язання поновити на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу призначено у судовому засіданні з викликом сторін одноособовим складом суду.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог з підстав зазначених у відзиві.

Зокрема, відповідач зазначив про те, що оскаржуваний позивачем наказ прийнятий на виконання наказу ГУ НП в Харківській області від 16.03.2018 року № 295, який не оскаржується позивачем в судовому порядку та є чинним.

Зазначив, що наказом начальником сектору кадрового забезпечення 26.01.2018 перевірено копії ухвал наданих ОСОБА_1 та виявлено, що 07.12.2017 ухвалою Апеляційного суду Харківської області змінено ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2017, щодо застосування у відношенні ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та застосовано до ОСОБА_1 домашній арешт з забороною залишати житло з 22.00 до 06.00.

Таким чином, з 07.12.2017 до ОСОБА_1 було застосовано домашній арешт тільки з 22.00 до 06.00 і він повинен був прибувати на службу до Київського ВП згідно встановленого розпорядку дня.

Наказом ГУНП в Харківській області № 23 о/с ОСОБА_1 відсторонено від посади строком до 01.03.2018 р.

Зазначає, що відповідно до приписів Закону № 580-VIII та ухвал Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 про відсторонення від посади та про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 07.12.2017 вбачається, що ОСОБА_1 відсторонено від посади оперуповноваженого ВКП Київського ВП, однак від проходження служби в Київському ВП ГУНП в Харківській області позивача не відстороняли, заборони відвідування адміністративної будівлі не було, домашній арешт здійснювався з 22.00 до 06.00. Тому, на думку відповідача, ОСОБА_1 повинен був прибувати на службу до Київського ВП та виконувати службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів та наказів керівництва, а також відвідувати заняття із службової підготовки.

Однак, позивач відмовився виходити на службу, про що листом повідомив Київський ВП ГУНП в Харківській області. Зазначає, що ОСОБА_1 помилково вважає, що вищезазначена ухвала суду є підставою для відсутності на службі. Відсторонення від посади не звільняє позивача від проходження служби.

У зв'язку з відсутністю позивача на службі наказом начальника ГУНП в Харківській області від 05.02.2018 № 197 призначено службове розслідування згідно висновку якого, затвердженого т.в.о. начальника ГУ НП в Харківській області В.А. Гузь від 16.03.2018 року, за порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі з 07.12.2017 по 02.03.2018 без поважних причин, тобто прогулах, та порушенні п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», оперуповноваженого ВКП Київського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в Національній поліції.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 16.03.2018 року № 295 «Про накладення дисциплінарного стягнення на лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого ВКП Київського ВП» позивача було наказано звільнити зі служби в Національній поліції.

На виконання наказу ГУ НП в Харківській області від 16.03.2018 року № 295, наказом № 73 о/с від 27.03.2018 року «По особовому складу» позивач був звільнений зі служби.

Зазначає про законність прийнятих рішень та відсутність підстав для їх скасування, просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 07.11.2015 був прийнятий на службу до ГУНП в Харківській області. З 30.11.2016 р. проходив службу на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області, що підтверджується копією трудової книжки та копією послужного списку.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 року було обрано підозрюваному ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000324 від 13 квітня 2017 року запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області по справі № 646/3064/17 від 07.12.2017 р. апеляційну скаргу захисника було задоволено частково, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 року щодо застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування скасовано в частині виду призначення домашнього арешту та винесено нову ухвалу в цій частині, якою визначено підозрюваному ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло по адресі: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду з 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби.

Крім того, Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 року відсторонено підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП ГУНП в Харківській області в межах строку досудового розслідування, тобто по 13 січня 2018 року, включно.

12.01.2018 слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова постановив ухвалу про продовження строку відсторонення ОСОБА_1 від посади до 01.03.2018 р..

25.01.2018 р. ОСОБА_1 листом від 25.01.2018 р. (вх. № Ш-175 від 25.01.2018 р.) повідомив Київський ВП ГУНП в Харківській області про те, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова його відсторонено від посади, тому виконувати службові обов'язки він не буде. Також, ОСОБА_1 надав копії ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 р. та 12.01.2018 р.

При цьому, до вказаної заяви ОСОБА_1 не надав до своєї заяви копії ухвали Апеляційного суду Харківської області по справі № 646/3064/17 від 07.12.2017 р., якою було визначено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати без дозволу слідчого, прокурора, суду з 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби.

Остання обставина щодо зміни ухвали Червонозаводського суду від 28.11.2017 року Апеляційним судом Харківської області не була повідомлена позивачем, а була встановлена начальником сектору кадрового забезпечення ГУ НП у Харківській області 26.01.2018 р. після перевірки копій ухвал, наданих ОСОБА_1

Наказом ГУНП в Харківській області № 23 о/с ОСОБА_1 відсторонено від посади строком до 01.03.2018 р.

01.02.2018 року до ГУ НП в Харківській області надійшов рапорт від начальника Київського ВП ГУ НП в Харківській області про те, що з 07.12.2017 р. оперуповноважений ВКП Київського ВП лейтенант поліції ОСОБА_1 без поважних причин не з'являється на службі.

Наказом начальника ГУНП в Харківській області від 05.02.2018 № 197 «Про призначення та проведення службового розслідування» для встановлення факту наявності або відсутності в діях лейтенанта поліції ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку було призначено службове розслідування, в ході проведення якого поважних причин відсутності на службі з 07.12.2017 р. оперуповноваженого ВКП Київського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 не встановлено.

Згідно висновку службового розслідування, затвердженого т.в.о. начальника ГУ НП в Харківській області В.А. Гузь від 16.03.2018 року, за порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі з 07.12.2017 по 02.03.2018 без поважних причин, тобто прогулах, та порушенні п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», оперуповноваженого ВКП Київського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в Національній поліції.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 16.03.2018 року № 295 «Про накладення дисциплінарного стягнення на лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого ВКП Київського ВП» позивача було наказано звільнити зі служби в Національній поліції.

Як вбачається з копії акту «Про відмову в ознайомленні з наказом ГУ НП від 16.03.2018 року № 295 про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта поліції ОСОБА_1.» б/н від 20.03.2018 року, складеного інспектором Київського ВП ГУНП в Харківській області майором поліції В.О. Пелішенко у присутності начальника СКЗ І.О. Олійника та ст. інспектора СКЗ І.О. Назарова оперуповноваженому ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківській області лейтенанту поліції ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись з наказом ГУ НП від 16.03.2018 року № 295, однак лейтенант поліції ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення із вказаним наказом.

В судовому засіданні на запитання суду щодо відмови від ознайомлення із зазначеним наказом позивач пояснив, що на його думку, таке ознайомлення не мало значення через наявність прямого наміру керівництва його звільнити з органів національної поліції незалежно від такого ознайомлення.

На виконання наказу ГУ НП в Харківській області від 16.03.2018 року № 295, наказом № 73 о/с від 27.03.2018 року «По особовому складу» позивач був звільнений зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2018 р. № 580-VIII (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) передбачено, що Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Пунктами 1,2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачено основні обов'язки поліцейського.

Так, у пункті 1 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Пунктом 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський повинен професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частинами 2,3 статті 91 Закону № 580-VIII передбачено, що розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції, для поліцейських установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Вісторонення поліцейського від виконання службових обов'язків передбачено, статтею 70 Закону № 580-VIII.

Так, частиною 3 статті 70 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, може бути відсторонений від посади в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є відсторонення від посади.

Відповідно до приписів ч. ч. 1,2 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 70 Закону № 580-VIII передбачено, що відсторонення поліцейського від виконання службових обов'язків є тимчасовим недопущенням поліцейського до виконання обов'язків за займаною посадою.

Частиною 5 статті 70 Закону № 580-VIII передбачено, що за особою, відстороненою від виконання службових обов'язків (посади), зберігаються всі види грошового забезпечення, які були їй визначені до відсторонення, крім премії.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що інститут відсторонення від посади не припиняє службових та/або трудових відносин між особою та роботодавцем, навпаки, вони продовжуються в усіченому вигляді - без виконання прямих обов'язків за посадою. Таким чином, суд погоджується із висновком відповідача про те, що ОСОБА_1 зобов'язаний був з'являтися для проходження служби до місця роботи - Київського ВП ГУНП в Харківській області та відсутність у позивача поважних причин неприбуття на службу в період з 07.12.2017 р. (дата набрання законної сили ухвали Апеляційного суду Харківської області) по 02.03.2018 р.

Крім того, суд відзначає, що відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" від 22.02.2006 (далі - Статут) службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Статуту передбачено, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Статуту передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу, серед яких, зокрема, обов'язок дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Стаття 12 Статуту закріплює перелік видів дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, серед яких, поряд з іншими, зазначений такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарного стягнення регулюється статтею 14 Статуту.

Так, згідно приписів вказаної статті, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Згідно частини п'ятої статті 18 Статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Відмовляючи в задоволенні позову суд, в тому числі, виходить з того, що оскаржуваний наказ це лише реалізація наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який позивачем не оскаржується, а тому суд дійшов висновку, що ГУ НП України в Харківський області при прийнятті оскаржуваного наказу діяло на підставі та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За статтею 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене вище в сукупності, суд зазначає, що відповідач довів юридичну правильність і фактичну обґрунтованість спірного наказу.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання неправомірним та відміну наказу, зобов'язання вчинити певні дії та виплатити грошове та речове забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.08.2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.