Справа № 826/14982/14
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

21 серпня 2018 року

справа №826/14982/14

адміністративне провадження №К/9901/8332/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року у складі судді Данилишина В.М. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у складі колегії суддів Старової Н.Е., Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В. у справі № 826/14982/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторіябілд» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вікторіябілд» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з адміністративним позовом (з урахуванням уточнення та збільшених позовних вимог) до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило суд:

- визнати протиправними дії відповідача по проведенню зустрічної звірки позивача, за результатами якої складено акт від 18 вересня 2014 року № 2874/26-55-22-02/38649551 "Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторіябілд" (податковий номер 38649551) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2014 року" (далі - акт про неможливість проведення зустрічної звірки);

- зобов'язати відповідача прийняти від позивача звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (додаток 4) за серпень 2014 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо внесення змін (коригування) до усіх інформаційних баз органів державної податкової служби, у тому числі до автоматизованої системи "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та до облікової картки платника податків у розрізі контрагентів, задекларованих у податковій декларації з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року;

- зобов'язати відповідача вилучити з усіх інформаційних баз органів державної податкової служби, у тому числі з автоматизованої системи "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та з облікової картки платника податків внесене коригування показників податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, визначених позивачем у деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року;

- зобов'язати відповідача відновити в АІС "Податковий блок" показники податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, визначених позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, з урахуванням додатків до декларації;

- заборонити відповідачу використовувати інформацію, внесену до автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та до облікової картки платника податків в розрізі контрагентів, задекларованих позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року до набрання законної сили рішенням у справі;

- визнати протиправними дії відповідача щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 08 липня 2014 року № ;

- визнати податкову звітність, поданою засобами електронного зв'язку, прийнятою.

27 жовтня 2014 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва, адміністративний позов задоволено повністю, внаслідок чого:

- визнані протиправними дії відповідача по проведенню зустрічної звірки Товариства, за результатами якої складено акт від 18 вересня 2014 року № 2874/26-55-22-02/38649551 "Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторіябілд" (податковий номер 38649551) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2014 року";

- зобов'язано відповідача прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість Товариства за серпень 2014 року з урахуванням додатків;

- визнані протиправними дії відповідача щодо внесення змін (коригування) до усіх інформаційних баз органів Державної фіскальної служби України, у тому числі до автоматизованої системи "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та до облікової картки платника податків у розрізі контрагентів, задекларованих Товариством у податковій декларації з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року;

- зобов'язано відповідача вилучити з усіх інформаційних баз органів Державної фіскальної служби України, у тому числі з автоматизованої системи "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та з облікової картки платника податків внесене коригування показників податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, визначених Товариством у деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року;

- зобов'язано відповідача відновити в АІС "Податковий блок" показники податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, визначених Товариством у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, з урахуванням додатків до таких податкових декларацій;

- зобов'язано відповідача утриматись від вчинення дій, направлених на використання інформації, внесеної до автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та до облікової картки платника податків у розрізі контрагентів, задекларованих Товариством у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року;

- визнані протиправними дії відповідача щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів № , укладеного 08 липня 2014 року із Товариством;

- зобов'язано відповідача прийняти від Товариства звіт про суми нарахованої плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (додаток 4) за серпень 2014 року.

25 лютого 2015 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання утриматись від вчинення дій, направлених на використання інформації, внесеної до автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та до облікової картки платника податків у розрізі контрагентів, задекларованих Товариством у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року залишено без змін.

У березні 2015 року податковим органом подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції повністю, постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Касаційна скарга утримує викладення фактичних обставин справи, зміст акту про неможливість проведення зустрічної звірки, посилання на практику Вищого адміністративного суду України, висновки щодо нереальності операцій позивача з його контрагентами. Відповідач, пославшись у касаційній скарзі на положення пункту 71.1 статті 71, 74 Податкового кодексу України, Інструкцію про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затверджену наказом Державної податкової адміністрації України від 18 липня 2005 року №276, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 серпня 2005 року за №843/11123 (далі - Інструкція №276), дійшов до висновку, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки засвідчує лише факт неможливості її проведення та не є підставою для здійснення будь-яких коригувань в особовій картці платника податків чи мати будь-які інші юридичні наслідки для Товариства. Податковий орган вказує на відсутність факту коригувань чи нарахувань податкових зобов'язань саме в обліковій картці платника податків.

За позицією податкового органу, внесення або зміна інформації в базах інформаційних систем самі по собі не зумовлюють для платника податків будь-яких юридичних наслідків.

Щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів, заявник касаційної скарги зазначає про наявність підстав для такого розірвання відповідно до пункту 4 розділу 6 Договору (зміна платником місця реєстрації), оскільки відповідно до Довідки про встановлення місцезнаходження від 17 вересня 2014 року № 4726/01/26-55-07-03 місцезнаходження позивача за податковою адресою не встановлено.

16 березня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 826/14982/14.

03 грудня 2015 року справа № 826/14982/14 надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України.

24 січня 2018 року справа № 826/14982/14 з Вищого адміністративного суду України передана до Верховного Суду.

Заперечення на касаційну скаргу (відзив) на адресу суду від Товариства не надходили, що не перешкоджає перегляду судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанови судів першої інстанції та апеляційної інстанцій, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналогічні вимоги містять положення статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що посадовими особами відповідача 18 вересня 2014 року складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки, у якому зазначено, що відповідно до пункту 73.5 статті 73 Податкового кодексу України, ним здійснено відповідні заходи з метою проведення зустрічної звірки позивача за період із 01 липня 2014 року по 31 серпня 2014 року.

Згідно з частинами першої, другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій, висновуючись на аналізі пункту 73.5 статті 73, положень Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232 (далі - Порядок), обґрунтовано вважали, що зустрічна звірка проводиться лише у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, а, отже, й висновки в тому числі для з'ясування реальності господарських відносин та повноти відображення їх в обліку платника податків можуть бути зроблені та викладені у довідці за результатами проведення зустрічної звірки лише у випадку співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання. Заходи, спрямовані на проведення зустрічної звірки, тобто, спрямовані на вчинення дій щодо співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, однак без фактичного здійснення таких дій, не можуть вважатись діями по проведенню зустрічної звірки. Разом з тим, як встановили суди попередніх інстанцій у межах спірних правовідносин запит податкового органу про надання інформації не утримує в собі даних на підставі яких документів у Товариства запитується певна інформація та яких суб'єктів господарювання вона стосується. Відтак, податковий орган зустрічної звірки Товариства не проводив, дії по співставленню даних первинних бухгалтерських та інших документів позивача не здійснював, відповідної довідки не складав, про що свідчить й сам акт про неможливість проведення зустрічної звірки, який по своїй суті засвідчує лише факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснюються між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про протиправність дій податкового органу по проведенню зустрічної звірки та безпідставності відображення податковим органом в акті про неможливість проведення зустрічної звірки висновків щодо правильності справляння платником податків сум податків за відображеними у податковій звітності показниками господарських операцій.

Неприйнятним є застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин приписів Методичних рекомендацій, які затверджені наказом Державної податкової адміністрації України від 14 червня 2013 року №165 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з огляду на те, що ці Методичні рекомендації не зареєстровані Міністерством юстиції України, не є нормативно-правовими актами в розумінні статті 117 Конституції України, не підлягали застосуванню при вирішення справи судами попередніх інстанцій відповідно до положень принципу законності закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України (до 15 грудня 2017 року) та не підлягають застосуванню як джерела права, які застосовуються судом відповідно до статті 7 цього кодексу (в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року).

Відносно вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення змін (коригування) до усіх інформаційних баз органів державної податкової служби, у тому числі до автоматизованої системи "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та до облікової картки платника податків у розрізі контрагентів, задекларованих у податковій декларації з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, зобов'язання відповідача вилучити внесені коригування та відновити показники податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, визначених позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, з урахуванням додатків до декларації.

Суд зазначає, що судами попередніх інстанцій не встановлено жодного факту внесення податковим органом за результатами неможливості проведення зустрічної звірки коригувань до інформаційних баз органів державної податкової служби та до облікової картки платника податків, судові рішення таких обставин не утримують, судами не оцінено та не досліджено які правові наслідки породжує для Товариства акт про неможливість проведення зустрічної звірки, не встановлено та не конкретизовано судовими рішеннями, які саме відомості в інформаційних базах податкової служби та обліковій картці платника податків підлягають відновленню, чи здійснював податковий орган коригування податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі акту.

Не містить такі обґрунтування із посиланням на певні факти і позовна заява Товариства, що свідчить про безпідставність заявлених вимог в цій частині.

Щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що матеріали справи містять копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23 жовтня 2014 року №19493461, де вказано, що місцезнаходженням позивача є: 01042, м. Київ, Печерський район, вул. Саперне поле, 8. Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін, разом з тим, розірвання податковим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів відбулась з підстав зміни платником місця реєстрації.

Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відсутність посадових осіб юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням не є перешкодою для подання податкових декларацій, інших звітних документів, обов'язковість подання яких передбачена законом, не охоплюється дією пункту 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів, і не є підставою для одностороннього розірвання цього договору. Відтак, податковий орган безпідставно розірвав договір про визнання електронних документів від 08 липня 2014 року № , а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Негативним наслідком неправомірного розірвання відповідачем в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів стало неприйняття податкової звітності Товариства, зокрема податкової декларації з податку на додану вартість Товариства за серпень 2014 року з урахуванням додатків та звіту про суми нарахованої плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (додаток 4) за серпень 2014 року. Вимоги про зобов'язання відповідача прийняти звітність є похідними від визнання протиправними дій податкового органу щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів, задоволення яких судами попередніх інстанцій є належним способом судового захисту прав позивача.

Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права, що має місце в межах розгляду даної справи.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі № 826/14982/14 скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо внесення змін (коригування) до усіх інформаційних баз органів Державної фіскальної служби України, у тому числі до автоматизованої системи "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та до облікової картки платника податків у розрізі контрагентів, задекларованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторіябілд» у податковій декларації з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року; зобов'язання Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві вилучити з усіх інформаційних баз органів Державної фіскальної служби України, у тому числі з автоматизованої системи "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", АІС "Податковий блок" та з облікової картки платника податків внесене коригування показників податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, визначених Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторіябілд» у деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року; зобов'язання Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відновити в АІС "Податковий блок" показники податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, визначених Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторіябілд» у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень 2014 року, з урахуванням додатків до таких податкових декларацій. Ухвалити в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі № 826/14982/14 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року в частині залишеній без змін постановою суду апеляційної інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер