Справа № 804/3856/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2018 року Справа № 804/3856/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Жукової Є.О.
при секретарі - Воробйовій П.В.
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Сом", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна податкова інспекція у Центральному районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 37 203,95 грн., -
29 травня 2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Сом", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна податкова інспекція у Центральному районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 37 203,95 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Станом на 30.07.2018 р. підприємство відповідно до зворотнього боку облікової картки платника податку має заборгованість з податку на додану вартість в загальній сумі 37 203,95 грн.
Заборгованість з податку на додану вартість у Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Сом" виникла внаслідок несплати грошових зобовязань, самостійно визначених платником податків у відповідних податкових деклараціях з податку на додану вартість, уточнюючих розрахунках податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок та пені.
З урахуванням зазначеного вище, сума яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Сом" складає 37 203,95 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2018 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до розгляду у порядку підготовчого провадження.
В судове засідання, призначене на 30.07.2018 р., зявився повноважний представник позивача. Відповідач та третя особа до зали судового засідання свого представника не направили, відомості про вручення судових повісток в матеріалах справи наявні, причини неявки не відомі.
При цьому, суд зазначає, що будь-яких заяв, клопотань чи пояснень як від відповідача, так і від третьої особи на адресу суду не надходило.
Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача та третьої особи належним чином про розгляд даної адміністративної справи із їх участю та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на викладене, та, відповідно до ст. 229 КАС України, враховуючи описану вище явку сторін у судове засідання, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуваного технічного засобу судом не здійснювалось.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважений представник позивача не заперечував щодо переходу до розгляду справи по суті.
У зязку з неявою в судове засідання повноважних представників відповідача та третьої особи, думка останніх стосовно закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду зазначеної справи по суті суду не відома.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 30.07.2018 року.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до зворотнього боку облікової картки платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Сом" має заборгованість з податку на додану вартість в загальній сумі 37 203,95 грн.
Контролюючим органом, на підставі частково сплачених сум, визначених за відповідними деклараціями з податку на додану вартість було нараховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Сом" пеню в сумі 437,64 грн.
В матеріалах справи містяться відомості, що, контролюючим органом було сформовано відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Сом» податкову вимогу форми «Ю» від 01.08.2017 р. №4355-17 на загальну суму 39 242,31 грн., яка була направлена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Сом, та вручена останньому 02.10.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, копія якого міститься в матеріалах справи.
Відтак, чинним податковим законодавством України, складення повторно податкової вимоги відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Сом» не передбачено.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема з визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в України, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України, тощо.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Податковим боргом відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визнається сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобовязання.
Відповідно до п.п.14.1.162 статті 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, визначено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.4 статті 59 ПК України, передбачено, що податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Відповідно до ст.ст.180, 181 ПК України визначаються платники податку на додану вартість, а також вимоги щодо реєстрації осіб як платників податку.
Відповідно до норм ст.203 ПК України, визначено порядок надання податкової декларації та строки розрахунків з бюджетом.
Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Таким чином, за відповідачем згідно зворотнього боку облікової картки платника податку сума, яка підлягає стягненню з податку на додану вартість становить 37 203,95 грн.
Доказів добровільної сплати вказаної заборгованості на час розгляду справи до суду відповідачем не надано, як не надано і будь-яких доказів щодо оскарження відповідної податкової вимоги форми «Ю» від 01.08.2017 р. №4355-17.
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.
За змістом ч.4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача, викладених у заявленому адміністративному позові та підтвердження їх доказами, з боку позивача, а також про відсутність з боку відповідача спростування доводів позивача, будь-якими належними доказами зазначених в розумінні ст.73 КАС України.
За таких підстав, суд вважає, що позовна заява Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Сом", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна податкова інспекція у Центральному районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 37 203,95 грн., є такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з відповідача, а саме, судового збору у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн., 00 коп.), який позивачем був сплачений за подання даної позовної заяви, що підтверджується платіжним дорученням №769 від 24 квітня 2018 р.
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Сом", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна податкова інспекція у Центральному районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 37 203,95 грн.- задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2