Справа № 750/4439/18
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/4439/18 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання постанови неправомірною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати постанову старшого державного виконавця управління про накладення штрафу від 25.04.2018 у виконавчому провадженні № 55982395 - неправомірною;

- скасувати постанову старшого державного виконавця управління про накладення штрафу від 25.04.2018 у виконавчому провадженні № 55982395.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Леньком Андрієм Миколайовичем, на підставі виконавчого листа № 750/11236/17, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 05.03.2018, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.03.2018 ВП № 55982395 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900-VIII, а також статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, починаючи з 01.01.2016 (а.с. 45, 46).

В ході здійснення вказаного виконавчого провадження позивач листом від 06.04.2018 № 4574/07 повідомив управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про те, що 16.03.2018 стягувачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016, за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 здійснена доплата пенсії в розмірі 6 357, 66 грн. та щомісяця виплачується пенсія в розмірі 4 222, 00 грн. Пенсія в розмірі 6 108, 31 грн. виплачується щомісяця з 01.03.2018. Сума пенсії, яка нарахована за період з січня 2016 року по грудень 2017 року в розмірі 50 664, 00 грн., буде виплачена після виділення коштів на її фінансування з Державного бюджету України (а.с. 47-48).

24.04.2016 від стягувача до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області надійшла заява, якою ОСОБА_3 просив застосувати до позивача заходи примусового виконання рішення у вигляді штрафу, у зв'язку з невиконанням вказаного вище рішення суду (а.с. 49).

25.04.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області складено акт, в якому зафіксовано виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області судового рішення лише в частині проведення перерахунку пенсії стягувача. Зазначено, що в частині виплати нарахованої пенсії за період з січня 2016 року по грудень 2017 року рішення залишається невиконаним (а.с. 50).

Враховуючи наведене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду без поважних причин, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Ленька Андрія Миколайовича від 25.04.2018 ВП № 55982395 на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області накладено штраф у розмірі 5 100, 00 грн. (а.с. 6).

Вказана постанова листом від 25.04.2018 № 5447 надіслана на адресу позивача та отримана останнім 02.05.2018 (а.с. 5).

Не погоджуючись з постановою головного державного виконавця від 25.04.2018, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за 2016-2017 роки, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, у зв'язку із чим наявні правові підстави для задоволення позову.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідно до наданої позивачем інформації, судове рішення виконане ним частково, а саме: в частині проведення перерахунку пенсії стягувачу та її виплати за 2018 рік, а в частині виплати нарахованої суми за 2016-2017 роки рішення суду залишилось невиконаним. Наведене стало підставою для застосування до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області штрафних санкцій та винесення оскаржуваної постанови, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п'ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви або повідомлення, передбачених частиною першою цієї статті, отримує в Єдиному державному реєстрі виконавчих документів електронну копію виконавчого документа та виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

З аналізу викладеної норми слідує, що негативні наслідки у вигляді накладення штрафу за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення настають за умови його невиконання без поважних причин.

Відповідно до частини 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому, штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, ГУПФ в Чернігівській області не виконало в повному обсязі рішення суду у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки згідно з приписами постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900-VIII, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як свідчать обставини справи, кошти на рахунку позивача за визначеними кодами економічної класифікації видатків бюджету відсутні, додаткові субвенції з бюджету на виконання рішення суду позивачу з Державного бюджету не виділялись.

Приписами абзацу другого пункту 1 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 визначено, що Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об'єднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункти 2, 4 пункту 4 вказаного Положення).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за 2016-2017 роки, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18) та від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а (К/9901/12146/18).

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.