Справа № 806/606/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/606/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря Шведюк М.М.,

представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "07" березня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльності, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на запит, -

суддя в 1-й інстанції - Єфіменко О.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Житомир,

дата складання повного тексту рішення - 07.03.2018р.,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірними бездіяльність (дії) Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у частині не надання повної та достовірної інформації на запит від 22.01.2018 та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати повну та достовірну інформацію на запит від 22.01.2018р.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.03.2018р. адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльності, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на запит - задоволено. Визнано бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у частині не надання повної та достовірної інформації на запит ОСОБА_2 від 22.01.2018р. протиправною. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати повну та достовірну інформацію на запит ОСОБА_2 від 22.01.2018р.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області на дату виникнення спірних правовідносин здійснювало свої повноваження, керуючись постановою КМУ "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру" від 14.01.2015р. №15, Положенням про Головне управління Держземагентства у Житомирській області, затвердженим Наказом Дерземагентства України від 03.03.2015р. №23, іншими нормативними актами.

Вислухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22.01.2018р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з запитом про отримання публічної інформації та просив надати йому публічну інформацію у письмовому вигляді чи зареєстрована у земельному кадастрі земельна ділянка площею 1,2646 га НОМЕР_1 та якщо так, де ця ділянка знаходиться (адреса) (а.с.6).

31.01.2018р. на адресу ОСОБА_2 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області було надіслано лист за №ПІ-17/0-7/0/63-18 про розгляд його запиту про доступ до публічної інформації від 22.01.2018р., у якому ОСОБА_2 повідомлено, що таке публічна інформація та те, що відповідно до інформації, наданої Міськрайонним управлінням, державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 скасовано на підставі поділу (на звороті а.с.6).

06.02.2018р. ОСОБА_2 вдруге звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому зазначив, що ним було подано 22.01.2018 запит у якому він просив надати публічну інформацію у письмовому вигляді чи зареєстрована у земельному кадастрі земельна ділянка площею 1,2646 га НОМЕР_1 та якщо так, де ця ділянка знаходиться (а.с.12).

13.02.2018р. на адресу ОСОБА_2 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області було надіслано лист за №ПІ-22/0-12/0/63-18 з додатком (а.с.13, 18) про розгляд його запиту про доступ до публічної інформації від 06.06.2018р., у якому йому повідомлено, що державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 скасовано 30.08.2017р. на підставі поділу та відмовлено йому в наданні інформації щодо адреси земельної ділянки за наведеним кадастровим номером так як відповідно до пп.2 п.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, та не у спосіб, що передбачені положеннями Закону України "Про доступ до публічної інформації", безпідставно відмовивши позивачу у доступі до публічної інформації.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст.40 Конституції України, кожному гарантовано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно зі ст.12 Закону №2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у ст.13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них (ч.1 ст.13 Закону №2939-VI ).

Частиною 1 статті 19 Закону №2939-VI передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

За змістом частини 1 статті 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з частинами 1-3 статті 22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Як встановлено судом, 22.01.2018р. позивач звернувся з запитом про отримання публічної інформації до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (а.с.6).

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області 31.01.2018р. за №ПІ-17/0-7/63-18 (а.с.11) надало відповідь ОСОБА_2 на його звернення, яку позивачем самостійно долучено до заяви про додаткові пояснення до позову про визнання неправомірними бездіяльність (дії) Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області в частині ненадання інформації повної та достовірної інформації на запит від 22.01.2018р. (а.с.9-10).

06.02.2018р. ОСОБА_2 вдруге звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому зазначив, що ним було подано 22.01.2018 запит у якому він просив надати публічну інформацію у письмовому вигляді чи зареєстрована у земельному кадастрі земельна ділянка площею 1,2646 га НОМЕР_1 та якщо так, де ця ділянка знаходиться (адреса) та надати засвідчену копію інформації Міськрайонного управління щодо скасування на підставі поділу такої реєстрації земельної ділянки за вказаним кадастровим номером (а.с.12).

13.02.2018р. на адресу ОСОБА_2 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області надіслано лист за №ПІ-22/0-12/0/63-18 з додатком (а.с.13, 18) про розгляд його запиту про доступ до публічної інформації від 06.06.2018р., у якому йому вдруге повідомлено, що державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 скасовано 30.08.2017р., на підставі поділу, та відмовлено в наданні інформації щодо адреси земельної ділянки за наведеним кадастровим номером так як відповідно до пп.2 п.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що відповідачем, вчасно, з дотриманням норм чинного законодавства, з урахуванням конфіденційності інформації яка стосується іншої особи, позивачу надані вичерпні відповіді.

Таким чином, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а надані на звернення відповіді за своїм змістом спростовують доводи позивача щодо повноти та достовірності інформації та свідчать про безпідставність вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов висновку який не відповідає цим обставинам. Зазначене є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нової - про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "07" березня 2018 р. скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "15" серпня 2018 р.