Справа № 522/3421/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/3421/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А. Ю.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Бітова А. І.

ОСОБА_1

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2018 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 та згідно уточненої позовної заяви просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 539520 від 17.02.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 539520 від 17.02.2018 року позивач був притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.05.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Інспектору 1 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_4 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування судового рішення, у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, не зясуванням всіх обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення на користь апелянта.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивача помилково притягнуто до адміністративної відповідальності за не ввімкнення поза межами населених пунктів з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів або ближнього світла, згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, так як відповідальність за таке порушення передбачена ст. 125 КУпАП.

Учасники справи у судове засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 539520 від 17.02.2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а зазначені ним обставини з приводу невірної кваліфікації правопорушення суперечать законодавству та є помилковими, а тому спірна постанова винесена відповідачем правомірно, у звязку з чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Виходячи зі змісту п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи 17.02.2018 року відносно позивача складено постанову серії АР № 539520 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП з накладенням штрафу 425 грн., у звязку з тим, що 17 лютого 2018 року о 14 год. 20 хвилин позивач керуючи а/м Toyota Camry д/н НОМЕР_1 рухався по трасі Київ-Одеса 450км+500м без увімкнення ближнього світла фар, чим порушив п.9.8 ПДР.

Пунктом 9.8. розділу 9 ПДР передбачено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Таким чином, вказана норма містить загальне правило (необхідність за визначених обставин і у визначений період увімкнення денних ходових вогнів) та виключення з даного правила (за тих же обставин і в той же період увімкнення ближнього світла фар в разі відсутності в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів).

Вказаний пункт ПДР України, за описаних в ньому умов та обставин, прирівнює ближнє світло фар до денних ходових вогнів.

При цьому, відповідно до п. 1.10 ПДР України денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

З наведеного слідує, що ближнє світло фар відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів, це правило фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на те, що згідно п.9.1 Правил, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також і попереджувальним сигналом. Прирівнюючи ближнє світло фар до денних ходових вогнів, законодавець відносить перші саме до зовнішніх світлових приладів (як і денні ходові вогні), а не до попереджувальних сигналів (п. 9.1 Правил).

Недотримання цього правила слід тлумачити як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, що передбачено диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач визнавав той факт, що здійснював рух поза населеним пунктом без ввімкненого ближнього світла фар чи денних ходових вогнів, тобто фактично не оспорює обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Доводи позивача про те, що нормою ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами лише при початку руху чи зміні напрямку руху транспортного засобу, є необґрунтованими, а тому судом до уваги не приймаються, оскільки за системним аналізом ч. 2 ст. 122 КУпАП у поєднанні з п. 9.8. ПДР України, адміністративна відповідальність за вищевказаною нормою КУпАП настає при керуванні транспортним засобом без увімкнених денних ходових вогнів, або без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеними пунктами в період з 1 жовтня по 1 травня.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2018 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 21 серпня 2018 року .

Головуючий суддя: О.В. Лукянчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова