Справа № 376/50/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року м. Київ № 376/50/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Панової Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області

про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчини певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Сквирського районного суду Київської області з позовною заявою до Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в якій просив суд:

- визнати бездіяльність Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в сумі 791 руб. 44 коп., на підставі довідки ВАТ «Сквира -Авто» № 168 від 19.07.2004 року, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 15.06.2017, з урахуванням вже виплачених сум.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 16.01.2018 на підставі частини 5 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України зазначену справу за підсудністю передано для розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Так, 28.02.2018 зазначена адміністративна справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу передано для розгляду судді Київського окружного адміністративного суду Пановій Г.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2018 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін на 18 квітня 2018 року о 17 год. 00 хв.

Крім того, судом запропонувано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву та разом з цим, роз'яснено, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки від 19.07.2004 № 168, оскільки її видано на виконання рішення суду та відповідно до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив, в якому у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що рішенням Сквирського районного суду лише встановлено роботи позивача у відрядженні з 07.06.1986 по 13.06.1986 у м. Прип'яті та м. Чорнобилі Київської області і тривалість його робочого часу за час відрядження становила 20 годин, із яких в м. Припять Київської області 19 годин, в м. Чорнобилі Київської області 1 годину. Зазначив, що рішення судів про встановлення факту перебування на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не дає права на підвищену оплату праці в зоні відчуження та визначення розміру пенсії. Стверджував, що зазначені у довідці від 19липня 2004 року № 168 кошти позивач фактично не отримував.

04.04.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач не погоджується з викладеними у відзиві поясненнями відповідача щодо позовних вимог.

Так, у відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач не спростував його доводи та аргументи стосовно суті позовних вимог.

У судове засідання 02.05.2018 представники сторін не з'явились. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується даними наявної у матеріалах справи розписки від 18.04.2018.

Позивачем було подано до суду клопотання про здійснення судового розгляду справи № 376/50/18 без його участі у порядку письмового провадження.

Від відповідача до суду надійшло клопотання від 02.05.2018 № 1458/13, в якому відповідач просив суд відкласти розгляд справи у звязку з неможливістю прибути у судове засідання.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до вимог частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Отже, оскільки відповідачем не було зазначено за яких поважних причин його представник не може зявитись до суду та не надано на підтвердження цієї обставини відповідних доказів, і судом не встановлено інших підстав для відкладення судового розгляду справи, які передбачені цією нормою, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, за відсутності потреби заслухати свідка або експерта, суд дійшов висновку про здійснення подальшого розгляду даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Як убачається з матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням серії А № 433498 від 10 червня 2004 р. та вкладкою до нього № 101977 від 10 червня 2004 року.

У період з 15 червня 1983 року по 4 жовтня 1994 року позивач перебував у трудових відносинах зі Сквирським АТП 11033, правонаступником якого згодом стало ВАТ "Стандарт-Авто", де перебував на посаді водія, що підтверджується трудовою книжкою позивача.

Відповідно до "Командировочного удостоверения" типової форми № 288, позивач з 07 червня 1986 року по 13 червня 1986 року перебував у зоні ЧАЕС.

Відповідно до витягу із акту огляду МСЕК серії КИО-І № 226857 позивачу було встановлено другу групу інвалідності з 28 травня 2004 р., причиною якої є захворювання, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

29 квітня 2004 року рішенням Сквирського районного суду Київської області у справі № 2-190/2004 встановлено факт, що позивач перебував у відрядженні з 07.06.1986 по 13.06.1986 у м. Прип'яті та м. Чорнобилі Київської області і тривалість його робочого часу за час відрядження становила 20 годин, із яких в м. Припять Київської області 19 годин, в м. Чорнобилі Київської області 1 годину.

У подальшому, на підставі вказаного рішення суду, ТОВ "Сквира-Авто" було видано позивачу довідку від 19 липня 2004 р. № 168 про заробітну плату в зоні відчуження ЧАЕС, згідно якої йому було нараховано 791 руб. 44 коп.

Судом встановлено, що позивачу до 01.01.2012 року виплачувалась пенсія згідно довідки ТОВ "Сквира-Авто" від 19.07.2004 № 168. Проте, в подальшому, з 01.01.2012 розрахунок пенсії на підставі цієї довідки було припинено.

20 листопада 2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку на підставі вказаної довідки від 19 липня 2004 р. № 168.

30 листопада 2017 р. відповідач листом № 101/Щ-01 відмовив позивачу у перерахунку пенсії посилаючись на те, що призначена позивачу пенсія обчислюється у відповідності до чинного законодавства. Також, вказав, що згідно із роз`ясненням Міністерства соціального захисту населення України від 8 серпня 1996 р. № 02-105-013, рішення судів про встановлення факту перебування на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не дають права на підвищену оплату правці в зоні відчуження та визначення розміру пенсії.

У зв'язку з тим, що позивач, вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії, а свої законні права порушеними, він звернувся з даним позовом до суду.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII ( Закон - № 796-ХІІ).

Відповідно до вимог ст. 1 ст. 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 15 Закону № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Як убачається ч. 3 ст. 54 Закону № 796-XII, умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок).

Відповідно до вимог п. 1 Порядку механізм обчислення пенсій по інвалідності що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Згідно листа Мінсоцполітики від 9 червня 1995 р. № 224/8.13 передбачено, що підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Наведене свідчить, що головною підставою для здійснення перерахунку пенсії особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, є довідка про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка видається підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Водночас, відповідач, відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії позивача, посилався на те, що рішення суду не дає право на підвищену оплату праці в зоні відчуження та визначення розміру пенсії.

Судом враховано, що відповідач не має права надавати оцінку рішенню Сквирського районного суду Київської області та змісту довідки, яка видана на його підставі, враховуючи те, що цим рішенням встановлено факт перебування позивача у відрядженні з 07.06.1986 по 13.06.1986 у м. Прип'яті та м. Чорнобилі Київської області і тривалість його робочого часу за час відрядження становила 20 годин, із яких в м. Припять Київської області 19 годин, в м. Чорнобилі Київської області 1 годину.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії на підставі довідки, яка була видана на виконання рішення суду, а тому позивач має законне право на здійснення такого перерахунку.

Суд наголошує, що за приписами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним із основних принципів, на необхідності дотримання якого наголошує Європейський суд з прав людини, є принцип верховенства права, до фундаментальних аспектів якого відноситься принцип юридичної визначеності, який включає в себе принцип остаточності рішень суду.

Так, наприклад, у рішенні від 09.11.2004 «Справа «Науменко проти України» Європейський суд з прав людини вважає, що обставини даної справи схожі з обставинами справи «Рябих проти Росії» (заява №52854/99, рішення від 24.07.2003), де у відповідній частині було вирішено: «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 §1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи».

У справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України (рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002) Європейський Суд наголосив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд, зважаючи на принципи здійснення правосуддя, зокрема, обов'язковості судових рішень, відмічає, що відповідачем не надано доказів оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 29.04.2004 у справі №2-190/2004, чи інших допустимих і належних доказів щодо цього.

Більш того, суд акцентує особливу увагу на тому, що дане судове рішення було підставою для перерахунку пенсії позивача раніше та враховувалось при нарахуванні пенсії позивача по 31.12.2011 включно.

Суд зазначає, що довідка ТОВ "Сквира-Авто" від 19 липня 2004 р. № 168, яка видана на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 29.04.2004 у справі №2-190/2004, не була визнана судом незаконною, недійсною або такою, що видана безпідставно чи з порушенням правил її видачі.

При цьому суд враховує, що відповідач, всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували факт того, що ТОВ "Сквира-Авто" не було проведено доплату позивачу коштів згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 29.04.2004 у справі №2-190/2004.

Частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 15.12.2017, про що свідчить штам на поштовому конверті, в якому позовна заява надійшла до Сквирського районного суду Київської області.

Відтак належним судовим захистом та відновленням його порушеного права суд вважає зобов'язання відповідача здійснити спірний перерахунок пенсії саме з 15.06.2017, тобто в межах шестимісячного строку для звернення до суду із позовом про захист порушеного права, а тому позов підлягає задоволенню частково.

При цьому, зверненням позивача від 20.11.2017 про перерахунок пенсії не є заявою про перерахунок пенсії на підставі нових документів, у зв'язку з виникненням права на підвищення пенсії у розумінні частини четвертої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої перерахунок призначеної пенсії, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Перерахунок пенсії на підставі зазначеної норми та відповідної довідки позивачу вже було здійснено раніше, проте в подальшому такий розрахунок було безпідставно припинено відповідачем.

Таким чином, зазначену заяву слід розцінювати як звернення позивача з вимогою поновити його права, які були порушені у зв'язку із припиненням нарахування пенсії на підставі зазначеної довідки про заробітну плату.

З огляду на це, положення частини четвертої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не можуть бути застосовані як такі, що свідчать про необхідність задоволення позову саме з 12.07.2017.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що дії Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно довідки ТОВ "Сквира-Авто" про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 19.07.2004 №168 є протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

При цьому, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню щодо дати перерахунку на підставі ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 15.06.2017.

Відповідно до вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував, на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір». Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (, 09001, Київська область, м. Сквира, вул. Бугачевського, 18 ) щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП ,09001, АДРЕСА_1) згідно довідки ТОВ "Сквира-Авто" про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 19 липня 2004 року № 168.

3. Зобов`язати Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Київській області (, 09001, Київська область, м. Сквира, вул. Бугачевського, 18) здійснити перерахунок та подальше нарахування пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП ,09001, АДРЕСА_1) з урахуванням заробітної плати за період виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в сумі 791 руб. 44 коп., на підставі довідки ВАТ «Сквира -Авто» № 168 від 19.07.2004 року, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 15.06.2017 з урахуванням вже виплачених сум.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.