Справа № 813/1572/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1572/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Львів

11 год. 41 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Булавко О.З., представниці позивача Павлової А.О., представниці відповідача Робейко А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тір-Буд 1» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, -

у с т а н о в и в:

Головне управління ДФС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тір-Буд 1" про застосування арешту коштів на рахунках відповідача, що знаходиться на рахунках цього платника податків у банківських установах.

В обґрунтування позову зазначено, що підставою для звернення до суду із цим позовом є відмова уповноваженої особи ТОВ «Тір-Буд 1» допустити посадових осіб відповідача до проведення позапланової виїзної перевірки з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Край Транс», ТОВ «Меркуріал Торг», що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період січень - березень 2017, ТОВ «Ресурсекскавація», що містяться у податкових деклараціях за січень 2017 року та щодо підтвердження даних податкових зобов'язань, що містяться у податковій декларації з податку на додану вартість за період червень 2017 року, що призначена на підставі наказу № 2341 від 13.04.2018.

Ухвалою суду від 11.05.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, а ухвалою суду від 19.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представниця позивача позовні вимоги підтримала повністю, з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представниця відповідача проти позову заперечила повністю, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (31-35). Зазначила, що відповідачем відмовлено перевіряючим у допуску до проведення перевірки через те, що наказ на перевірку не відповідає вимогам Податкового кодексу України, на письмові запити, які складені з порушенням вимог щодо складання та надсилання, відповіді відповідачем все ж були надані. Однак, позивач намагався розпочати перевірку без дотримання процедури початку проведення перевірки, передбаченої ст. 81 ПК України. Разом з тим, позивачем складено акт № 442/13-01-14-14/33169265 «Про недопуск до проведення перевірки» від 19.04.2018.

Крім цього, на переконання відповідача, позивач безпідставно покликається на приписи пп. 94.2.3 п. 94.2 та пп. 94.5.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України та жодним чином не покликається на процесуальні норми КАС України щодо застосування процедури розгляду справ щодо накладення арешту на кошти відповідача, які знаходяться на банківських рахунках, що обслуговують такого платника податків. Вважає, що позивач спершу міг прийняти рішення про арешт майна платника податків, обґрунтованість якого слід було перевірити протягом 96 годин у судовому порядку, чого вчинено не було, а лише після вказаного, звернутися із вимогою про накладення арешту на кошти відповідача. Доказів наявності у підприємства відповідача заборгованості не надано, як і не підтверджено відсутність майна для його погашення.

Також зазначено про те, що позивачем не конкретизовано рахунків, на які слід накласти арешт, оскільки подана інформація позивачем містить лише відомості про казначейський рахунок, з якого сплачується ПДВ та рахунок, з якого здійснюється оплата праці, та на які не можуть застосовуватись обмеження.

Відповідач вважає, що для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти що знаходяться у банках платника податків, з підстав недопуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою згідно з приписами податкового законодавства для накладення арешту на кошти, які знаходять на рахунках Товариства, відкритих у банківських установах.

Представниця відповідача з огляду на викладене просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав вступне слово представників сторін, дослідив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

ТзОВ «Тір-Буд 1» зареєстроване як юридична особа 03.09.2004, перебуває на податковому обліку як платник податків у Личаківській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, (а.с.6).

13.04.2018 ГУ ДФС у Львівській області винесено наказ відповідно до пп. 16.1.5, пп.16.1.7 п. 16.1 ст. 16, пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, пп.73.3 ст. 73, пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) про проведення документальної позапланової виїзної перевірки підприємства відповідача з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Край Транс», ТОВ «Меркуріал торг», що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за період січень-березень 2017, ТОВ «Ресурсекскавація», що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за період січень 2017 та щодо підтвердження даних податкових зобов'язань, що містяться у податковій декларації з ПДВ за період червень 2017 року (а.с.8).

16.04.2018 на виконання цього наказу видано направлення на перевірку за № 3637 (а.с.9).

16.04.2018 головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок у сфері торгівлі управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області складено акт перевірки місцезнаходження ТОВ «Тір-Буд 1» (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених представників)) № 414/13-01-14-12/33169265 (а.с.10), відповідно до якого встановлено відсутність знаходження посадових осіб підприємства відповідача або його законних (уповноважених) представників за зареєстрованою адресою На телефонні номери зазначені у податковому блоці підприємства відповіді не отримано.

19.04.2018 головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок у сфері торгівлі управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області складено акт на предмет недопуску 19.03.2018 до проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Тір-Буд 1» № 442/13-01-14-12/33169265 (а.с.11), копію акту вручено директору підприємства відповідача.

20.04.2018 начальник управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області на підставі п.п. 94.2 п. 94.2 ст. 94 ПК України, розглянувши акти відмови від допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ „Тір-Буд 1", призначеної на підставі наказу ГУ ДФС у Львівської області № 2341 від 13.04.2018 та направлення на перевірку № 3637 від 16.04.2018, що підтверджує наявність обставин, передбачених ПК України, а саме: відмови посадової особи (директора) ТОВ «Тір-Буд 1» від допуску до проведення перевірки, просила застосувати умовний адміністративний арешт майна ТОВ «Тір-Буд 1» (а.с.12).

Рішенням ГУ ДФС у Львівській області № 14605/10/13-01-14-12 від 20.04.2018 начальником ГУ ДФС у Львівській області застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ «Тір-Буд 1».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 у справі № 813/1573/18 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ГУ ДФС у Львівській області до ТОВ «Тір-Буд 1» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту платника податків. На підставі п. 2 ч. 4 ст. 283 КАС України у зв'язку з наявністю спору про право.

Позивач вважаючи, що відмова від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є законною підставою для застосування арешту коштів на рахунках відповідача, у банківських установах, які його обслуговують, звернувся із цим позовом до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків є універсальними та визначені статтею 94 ПК України. Відповідно до п. 94.4 цієї статті арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до підп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Положеннями підп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Тобто, на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

При чому, не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об'єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов'язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту, розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв'язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Відповідно до підп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Підсумовуючи, законодавець передбачив два види арешту майна залежно від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом (не виключно обов'язку сплатити податкове зобов'язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (залежно від виду майна); арешт коштів та інших цінностей платника податків, що перебувають у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

З огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв'язку, суд дійшов висновку, що законодавством чітко встановлена наявність підстав (умов), за яких існує правова можливість звертатись до суду із вимогами про арешт коштів на рахунку платника податків: наявність податкового боргу; відсутність у платника податків майна та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку, платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках Товариства, відкритих в банківських установах.

Разом з тим, позивач не дотримався приписів підп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, які є спеціальними щодо положень п. 94.2 ст. 94 ПК України відповідно до яких встановлено окремі підстави застосування арешту коштів на рахунку платника податків. Зокрема, позивачем не надав жодних доказів наявності у ТОВ „Тір-Буд 1" податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках відповідача.

Матеріалами справи спростовується факт покликань позивача щодо виконання всіх законодавчих вимог, які регламентують порядок та умови допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, адже законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

Винятковість адміністративного арешту законодавець чітко пов'язує із обставинами, визначеними п. 94.2 ст. 94 ПК України, що виникли між платником податків та податковим органом, і лише за умови дотримання цих норм можливе погашення податкового боргу шляхом реалізації положень підп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

При вирішенні цієї справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 06.02.2018 року у справі № 813/4401/16 (адміністративне провадження № К/9901/944/17), від 14.03.2018 року у справі № 817/3875/14 (адміністративне провадження № К/9901/5262/18), від 15.05.2018 у справі № 820/4710/16 (адміністративне провадження № К/9901/44814/18), від 12.06.2018 року у справі № (адміністративне провадження № К/9901/49099/18).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд вважає, що в задоволенні позову Головного управління ДФС у Львівській області до ТОВ «Тір-Буд 1» про застосування арешту коштів на рахунках слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тір-Буд 1» (79017, м. Львів, вул. Водогінна, 2; ) про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.08.2018 року.

Суддя Качур Р.П.