Справа № 804/2603/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2018 року Справа № 804/2603/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
позивача Богдан Л.М.
представника відповідача Чохелі Т.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проммашредуктор» до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Зауважив, що висновок про ненадання під час перевірки підтверджуючих документів щодо здійснення імпортної операції по зовнішньоекономічному контракту від 26.07.2016 року № 207 на загальну суму 450,00 дол.США, а саме - митної декларації типу ІМ 40 та міжнародної транспортної накладної, що спричинило порушення статі 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 p., є помилковим, таким, що не відповідає фактичним обставинам та зроблений внаслідок невірного тлумачення чинного законодавства України.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив, просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача проти позову заперечував, до суду надав відзив на адміністративний позов, в якому свою позицію обґрунтовував тим, що відповідно до ВМД до контракту від 26.07.2016 року №207 за період з 26.07.2016 року по 16.02.2018 року ТОВ «Проммашредуктор» отримано товар (двигуни постійного струму) на загальну суму 12 879,50дол.США. До перевірки надано копію квитанції DHLExpress від 15.12.2016 року, яка не завірена відбитком штампу «Під митним контролем» посадовою особою митниці, яка дала дозвіл на вивантаження товару і перевезення його на склад, та в якій не зазначено суму ввезеного товару, посилання на контракт від 26.07.2016 року №207 укладений з
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до висновків зазначених у акту перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області встановлені порушення, а саме:
- порушення п. 1 ст. 9 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (зі змінами та доповненнями), за що у відповідності із п. 2.7 Постанови Правління НБУ від 08.02.2000 р. № 49 «Про затвердження Положення про валютний контроль» (зі змінами та доповненнями) та п. 2 ст. 16 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (зі змінами та доповненнями), підприємству нараховується штрафна санкція за порушення порядку декларування валютних цінностей та іншого майна станом на 16.02.2018 року у сумі 680,00 грн.
Не погодившись зазначеними висновками, 02.03.2018 року позивач надав до ГУ ДФС у Дніпропетровській області заперечення на акт перевірки.
У зазначеному акті посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області повторно зроблено висновки про порушення:
- порушення п. 1 ст. 9 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (зі змінами та доповненнями), за що у відповідності із п. 2.7 Постанови Правління НБУ від 08.02.2000 р. № 49 «Про затвердження Положення про валютний контроль» (зі змінами та доповненнями) та п. 2 ст. 16 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (зі змінами та доповненнями), підприємству нараховується штрафна санкція за порушення порядку декларування валютних цінностей та іншого майна станом на 16.02.2018 року у сумі 680,00 грн.
Відповідно до ВМД до контракту від 29.09.2016 року №210 за період з 29.09.2016 року по 16.02.2018 року ТОВ «Проммашредуктор» отримано товар (двигуни постійного струму) н загальну суму 5410,12 дол.США (екв. 146 209,27 грн.).
Встановлено несвоєчасне отримання товару в сумі 1623,00 дол.США, за що на ТОВ «Проммашредуктор» нараховується пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на загальну суму 394,94 грн.
До перевірки надано копію квитанції DHL Express від 15.12.2016 року, яка не
завірена відбитком штампу «Під митним контролем» посадовою особою митниці, яка дала
дозвіл на вивантаження товару і перевезення його на склад та в якій не зазначено суму
ввезеного товару, посилання на контракт від 26.07.2016 року №207 укладений з
LongkangTechLimited (Китай).
Таким чином до перевірки не надано підтверджуючих документів, щодо здійснення імпортної операції по зовнішньоекономічному контракту від 26.07.2016 року №207, укладеного з LongkangTechLimited (Китай), на загальну суму 450,00 дол. США.
У зв'язку з викладеним, станом на 16.02.2018 року у ТОВ «Проммашредуктор» по зовнішньоекономічному контракту від 27.07.2016 року №207 укладеному з нерезидентом LongkangTechLimited (Китай), рахується дебіторська заборгованість на загальну суму 450,00 дол.США, граничний термін надходження товарів 24.02.2017 року.
Таким чином, перевіркою встановлено, що ТОВ «Проммашредуктор» за періоди 01.04.2017 року, 01.07.2017 року, 01.10.2017 року, 01.01.2018 року) не надано Декларації про валютні цінності, доходи та майно, яке належить резиденту України і знаходиться за її межами.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 (далі - Закон №185/94-ВР), імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Згідно частини 4 статті 2 Закону №185/94-ВР, Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Постановою Правління НБУ від 14.09.2016 року №386 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» змінено граничний термін розрахунків, які передбачено статтями 1 та 2 Закону України № 185/94-ВР, з 180 днів на 120 календарних днів. Термін дії постанови НБУ від 14.09.2016 року №386 з 15.09.2016 року по 15.12.2016 року.
Згідно абзацу 38 статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця. Тобто, дана стаття містить посилання лише на первинний момент переміщення товару через митний кордон України - фізичний перетин товаром митного кордону.
При цьому момент перетину товаром митного кордону України не ставиться у залежність від необхідності проходження всіх процедур митного оформлення даного товару, завершення яких дає право для подальшого їх використання власником на власний розсуд, а згідно статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначальним є початковий момент перебування товару під митним контролем - момент фізичного перетину товаром митного кордону держави.
Як встановлено судом, між позивачем (покупець) та компанією LongkangTechLimited (Китай) (продавець) було укладено контракт №207 від 26.07.2016 року, за умовами якого продавець зобов'язується продати, а покупець придбати продукцію, яка у подальшому йменується товар, у обсязі, асортименті та у строки, визначені в узгоджених сторонами специфікаціях, які є невід'ємною частиною контракту.
Пунктом 2.1 контракту визначено, що загальна сума контракту встановлюється у доларах США на базисних умовах поставки «FCA Шанхай» (ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року) й визначається у специфікаціях .
27.10.2016 року позивачем було здійснено 100% передоплату згідно специфікації № 3 від 21.10.2016 року до контракту від № 207 від 26.07.2016 року у розмірі 450 дол. США., що підтверджується платіжним дорученням від 27.10.2016 року № 0408004.
Щодо твердження відповідача про те, що підтвердженням поставки імпортованого товару повинна бути митна декларація типу ІМ-40 суд зазначає, що згідно частини 2 статті 186 Митного кодексу України, залежно від наявності перевізника, відправника, одержувача, а також договору на перевезення товари переміщуються у:
1) вантажних відправленнях;
2) супроводжуваному багажі;
3) несупроводжуваному багажі;
5) міжнародних поштових відправленнях;
6) міжнародних експрес-відправленнях.
Частиною 1 статті 234 Митного кодексу України, товари (за винятком підакцизних), що переміщуються (пересилаються) на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у міжнародних експрес-відправленнях, якщо їх сумарна фактурна вартість не перевищує еквівалент 150 євро, не є об'єктом оподаткування митними платежами.
Відповідно до пункту 3.1. глави 3 розділу VI Інструкції з організації митного контролю з організації митного контролю та митного оформлення міжнародних експрес-відправлень, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України, затвердженої наказом Державної митної служби України № 728 від 03.09.2007 року, митний контроль і митне оформлення предметів у міжнародному експрес-відправленні (МЕВ), для декларування яких не застосовується ВМД, а для митного оформлення не потрібне подання дозвільних документів уповноважених органів державної влади, що виконують відповідні контрольні функції, здійснюються на підставі товаросупровідних
документів за реєстром МЕВ, що декларуються без застосування ВМД (далі - Реєстр МЕВ), складеним представником експрес-перевізника (ЦСС або РСС).
Як вбачається з матеріалів справи, товар згідно специфікації № 3 від 21.10.2016 року до контракту від № 207 від 26.07.2016 року був направлений на адресу позивача компанією міжнародного експрес-перевізника DHL EXPRESS через Shanghai Keyang Traiding Co LTD, що відповідає умовам поставки FCA зазначеним у договорі. При цьому відправником зазначена вартість задекларованого товару 100 дол. США.
Таким чином, у даному випадку для декларування товару вантажна митна декларація не складалась.
З огляду на викладене, суд вважає висновки податкового органу про те, що станом на 16.02.2018 року у ТОВ «Проммашредуктор» по зовнішньоекономічному контракту від 27.07.2016 року №207 укладеному з нерезидентом LongkangTechLimited (Китай), рахується дебіторська заборгованість на загальну суму 450,00 дол.США, такими, що не відповідають фактичним обставинам справіи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Таким чином, висновок контролюючого органу щодо наявності підстав для нарахування пені на підставі статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та штрафних санкцій на підставі пункту 2 статті 16 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» до позивача, є помилковим.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Проммашредуктор» до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 10.08.2018 року.

Суддя В.В. Кальник