Справа № 826/3463/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 серпня 2018 року № 826/3463/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мініс»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві
провизнання протиправними дій, стягнення коштів
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мініс» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі по тексту - відповідач-2) в якому просить суд:

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» () суми податку на додану вартість за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мініс» () пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за грудень 2012 року та січень 2013 року за період з 30 квітня 2013 року по 21 лютого 2018 року у розмірі 2 465 374,50 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/3463/18, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 03 квітня 2018 року.

У підготовче засідання 24 квітня 2018 року прибули представник позивача та представник відповідача-1.

Представник відповідача-2 у підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв або клопотань до суду не подавав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22 травня 2018 року, у якому оголошено перерву до 12 червня 2018 року у зв'язку з наданням сторонами додаткових доказів.

Зважаючи на неявку представників сторін, подачею представниками заяв про розгляд справи у відсутність представників сторін в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання у справі № 826/3463/18 за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Судом ухвалено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що згідно пунктів 200.7, 200.8 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про його повернення, подає органу державної податкової служби відповідну податкову декларацію та заяву про повернення такої суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, та розрахунок суми бюджетного відшкодування.

Як зазначив позивач, ним подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2012 року та січень 2013 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування. Однак, податковим органом всупереч вимогам статті 200 Податкового кодексу України не складено відповідного висновку про суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню ТОВ "Мініс", та не включено до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» () суми податку на додану вартість за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн, що позбавляє позивача можливості реалізувати передбачене законодавством право на одержання бюджетного відшкодування ПДВ.

Крім того, позивач зазначив про те, що несвоєчасна виплата відповідної суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2012 року та січень 2013 року надає йому право на отримання пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного Банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідач-1 позов не визнав, надав суду письмовий відзив, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що чинним законодавством не надано Державній податковій інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві повноважень щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав у спірних правовідносинах, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідач-2 проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки до органів державної казначейської служби не надходив висновок податкового органу із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мініс" зареєстроване як юридична особа - 19 квітня 1999 року та перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві з 12 квітня 2013 року, до 12 квітня 2013 року позивач перебував на обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві

Як випливає з матеріалів справи, згідно поданих ТОВ «Мініс» декларацій податкових зобов'язань з ПДВ за грудень 2012 року та січень 2013 року, сума бюджетного відшкодування ПДВ становить відповідно 2 589 590,00 грн та 3 496 740,00 грн.

В подальшому позивач неодноразово звертався до податкового органу з запитами про надання інформації щодо відшкодування ТОВ «Мініс» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість 6 086 330,00 грн.

Податковий орган повідомив позивачу, що згідно інтегрованої картки платника податку обліковується переплата в розмірі 5 687 408,00 грн, переплата в розмірі 398 922,00 грн була використана в рахунок погашення нарахувань по податковим деклараціям.

Разом з тим, суму податку на додану вартість у розмірі 5 687 408,00 грн позивачу відшкодовано не було.

У зв'язку з тим, що податковим органом не виконано вимог закону стосовно не включення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» () суми податку на додану вартість за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн, а в порядку досудового врегулювання спору дане питання не вирішено, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплено у статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пунктів 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону (п.200.8 ст. 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пунктів 200.10 а 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

При цьому за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку контролюючого органу, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

Отже, у разі виконання платником податку вимог, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах; у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Як встановлено судом, за результатами проведеної з 04 квітня 2013 року по 15 квітня 2013 року перевірки правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування, ДПІ у Шевченківському районі міста Києва було встановлено відсутність порушень при відображенні ТОВ «Мініс» у декларації за грудень 2012 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 2 589 590,00 грн, за січень 2013 року - 3 496 740,00 грн, що підтверджено Довідкою № 100/15-6-27 від 15 квітня 2013 року.

Таким чином, під час проведення перевірки, ДПІ у Шевченківському районі міста Києва підтверджено правомірність визначення сум бюджетного відшкодування за грудень 2012 року та січень 2013 року.

Крім цього, згідно акту ДПІ у Шевченківському районі міста Києва від 15 липня 2014 року № 298/1-22-03-30307964 «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Мініс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Кий Агро» (податковий номер 36628058) за період з 01 листопада 2012 року по 31 січня 2013 року, ПП «Нєд» (податковий номер 35568192) за період з 01 квітня 2012 року по 30 квітня 2012 року, ТОВ «Будівельна компанія «Зім» (податковий номер 37652977) за період з 01 серпня 2013 року по 31 серпня 2013 року» підтверджено взаємовідносини із ТОВ «Кий Агро».

У травні 2013 року, у зв'язку із зміною місцезнаходження територіальної юрисдикції адміністративних районів міста Києва, ТОВ «Мініс» переведено на облік в ДПІ у Голосіївському районі міста Києва.

Позивач неодноразово протягом 2013-2017 років звертався до органів Державної фіскальної служби, із вимогами про відшкодування ТОВ «Мініс» бюджетного відшкодування, а саме:

лист № 49 від 23 грудня 2014 року на який листом ГУ ДФС у місті Києві № 989/10/26-15-15-02-18 від 22 січня 2015 року про вжиття додаткових заходів та коректного відображення звітності позивача в картці особового рахунку платника податків;

лист б/н від 26 лютого 2016 року на який отримано відповідь ГУ ДФС у місті Києві № 271/10/26-15-12-02-14 від 24 березня 2016 року, що у зв'язку з надходженням додаткових матеріалів по основному постачальнику ТОВ «Кий Агро» (в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2015 року № 0000189), що можуть свідчити про порушення податкового законодавства від час проведення операції з ТОВ «Мініс», у періодах виникнення від'ємного значення з ПДВ, ДПІ передано матеріали для проведення документальної перевірки;

лист № 15 від 19 травня 2016 року, згідно відповіді на який листом ГУ ДФС у місті Києві № 20020/7/99-99-12-03-02-17 від 09 червня 2016 року надано позивачу роз'яснення;

лист № 6 від 27 січня 2017 року, на який позивачем отримано відповідь Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві від 20 лютого 2016 року № 2450/10/26-50-12-02, яким повідомлено про передачу залишку невідшкодованих сум податку на додану вартість, заявлених до відшкодування на рахунок платника у банку за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн до ГУ ДФС у місті Києві для проведення додаткової документальної перевірки;

лист № 22 від 22 грудня 2017 року до Міністерства фінансів України, на який отримано відповідь Міністерства фінансів України від 12 січня 2018 року № 26020-06-10/1084 про перенаправлення звернення до Державної фіскальної служби України.

Матеріали справи свідчать, що згідно актів звірки по податку на додану вартість № 2680-07 від 15 березня 2016 року та від 17 вересня 2015 року № 8276-20, складених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мініс» та Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві складає 5 700 908,00 грн та 5 933 163,00 грн відповідно.

Отже, враховуючи п'ятиденний строк, визначений пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України відповідач був зобов'язаний після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (відповідач-2) висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Разом з тим, такий висновок складений не був.

Частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначений Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17.01.2011 (далі - Порядок № 39).

Відповідно до пункту 6 Порядку №39, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Згідно з пунктом 7 Порядку №39, орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Пунктом 8 Порядку №39 визначено, що державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

Відповідно до пункту 9 Порядку №39, на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, системно проаналізувавши викладені законодавчі норми, суд дійшов висновку про те, що у разі підтвердження достовірності нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, складання висновку про суму відшкодування податку на додану вартість та його надіслання до органу, що здійснює казначейське обслуговування, є обов'язком податкового органу.

Разом з тим, станом на момент розгляду справи у суді, Порядок №39 втратив чинність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 затверджено Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі по тексту - Порядок № 26), який визначає механізм ведення Мінфіном інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Реєстр) за формою згідно з додатком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 26 орган ДФС вносить до Реєстру такі дані: найменування платника податку на додану вартість (далі - платник податку) та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов'язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу; реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування; реквізити бюджетних рахунків для перерахування бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС; дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку (пункт 6 Порядку № 26).

У зв'язку з набранням чинності Порядком № 26, з 01 квітня 2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 р. N 68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Таким чином, бюджетне відшкодування за такими заявами до 01 квітня 2017 року здійснювалось на підставі висновку контролюючого органу, а після 01 квітня 2017 року - на підставі відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження .

Як зазначає позивач та не спростовується відповідачем інформація відносно ТОВ «Мініс» у реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відсутня.

Суд зазначає, що оскілки відповідачем-1 було підтверджено достовірність заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 5 687 408 грн, про що свідчить довідка № 100/15-6-27 від 15 квітня 2013 року, акт звірки № 2680-07 від 15 березня 2016 року (судом враховано, що в даному акті звірки сума відшкодування зазначена більше ніж в даному позові, проте, враховуючи, що позивачем свідомо заявлено суму 5 687 408, що є меншою ніж в акті звірки суд не вбачає підстав для додаткового з'ясування підстав такого звернення) , у зв'язку із чим така суму вважається узгодженою, бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» () суми податку на додану вартість за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн є протиправною.

При цьому, спростовуючи позовні вимоги відповідач-1 зазначає наступне: відповідно до службової записки щодо надання інформації по ТОВ «Мініс» від 29 березня 2018 року № 565/26-15-43-02-10 вказано, що ТОВ «Мініс» заявлено до відшкодування суму ПДВ в розмірі 6 086 330, грн в тому числі: про уточнюючому розрахунку від 13 березня 2013 року № на суму 2 589 590 грн за грудень 2012 року; по уточнюючому розрахунку від 13 березня 2013 року № в розмірі 3 496 740 грн за січень 2013 року. При цьому, відповідач-1 зазначає, що дані уточнюючі розрахунки не подавались до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві; по-друге, відповідач-1 не має повноважень щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації .

Суд не відхиляє такі доводи, оскільки дійсно матеріали справи підтверджують, що до 12 квітня 2013 року позивач перебував на обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві, тому уточнюючі розрахунки подавались до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві. По-друге, відповідно до статті 19-3 Податкового кодексу України державні податкові інспекції: здійснюють сервісне обслуговування платників податків; здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Вищезазначені функції не виключають, а на думку суду, включають повноваження щодо включення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації інформації щодо позивача.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем-1 не було направлено до відповідного територіального органу Державного казначейства України у встановлений пунктом 8 Порядку №39 строк висновок із зазначенням вищевказаної суми, яка підлягає відшкодуванню позивачу, та не внесено Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» () суми податку на додану вартість за період 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн, що на думку суду, свідчить про протиправну бездіяльність з боку податкового органу.

Більш того, податковим органом не наведено суду жодних обставин, що могли б слугувати підставою для відмови у наданні позивачу бюджетного відшкодування ПДВ та, відповідно, підставою для неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке відшкодування або невнесення дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» () суми податку на додану вартість за період 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн, а відтак відповідачем не доведено суду правомірності своєї бездіяльності щодо неподання такого висновку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» () суми податку на додану вартість за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № К/9901/5342/17 810/1960/16.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України пені за несвоєчасне перерахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2012 року та січень 2013 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Оскільки зазначену вище суму ПДВ відповідачами у строки, встановлені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України не відшкодовано, позивач має право на нарахування пені у порядку, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

При цьому, неподання податковим органом після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 у справі № 21-131а14 та в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16.03.2015 у справі №К/9991/94791/11 та від 10.11.2015 у справі № К/800/43164/14.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № К/9901/5342/17 810/1960/16.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у справі доказами, станом на час розгляду справи ТОВ "Мініс" не отримано суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн

Даний факт у процесі судового розгляду справи податковим органом спростовано не було.

Враховуючи те, що всупереч приписів Податкового кодексу України позивач не отримав бюджетне відшкодування, суд вважає, що вимога про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мініс» () пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за грудень 2012 року та січень 2013 року за період з 30 квітня 2013 року по 21 лютого 2018 року у розмірі 2 465 374,50 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю та зобов'язання подання звіту про виконання рішення, суд зазначає наступне.

Так, задовольняючи адміністративний позов, суд враховує, що бездіяльність податкового органу, розумних і правових підстав якої судом під час розгляду справи не встановлено, спричинила затримку у бюджетному відшкодування ПДВ тривалістю майже у 5 років.

Відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Оскільки дане рішення суду в частині, що стосується бюджетного відшкодування, має зобов'язальний характер, а обставини, встановлені під час розгляду справи, дають суду обґрунтовані підстави вважати, що податковий орган може ухилятись від його виконання, суд вважає за необхідне встановити контроль за виконанням постанови у даній справі шляхом зобов'язання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві у десятиденний строк з часу набрання даним рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мініс» (03045, місто Київ, вул. Новопирогівська, 52, ) задовольнити.

2. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві (01033, місто Київ, вул. Жилянська, 23, ) внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мініс» (03045, місто Київ, вул. Новопирогівська, 52, ) суми податку на додану вартість за період грудень 2012 року та січень 2013 року у розмірі 5 687 408,00 грн (п'ять мільйонів шістсот вісімдесят сім тисяч чотириста вісім гривень).

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мініс» (03045, місто Київ, вул. Новопирогівська, 52, ) пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за грудень 2012 року та січень 2013 року за період з 30 квітня 2013 року по 21 лютого 2018 року у розмірі 2 465 374,50 грн (два мільйона чотириста шістдесят п'ять тисяч триста сімдесят чотири гривні).

4. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві (01033, місто Київ, вул. Жилянська, 23, ) надати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова