Справа № 817/2147/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/2147/16
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря Семенець К.О.,

представників позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від "14" березня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Представника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Рівненській області Торкунова Олега Миколайовича, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди , -

суддя в 1-й інстанції - Ходак С.К.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Дубно Рівненської обл.,

дата складання повного тексту рішення - 19.03.2018,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з позовом до Представника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Рівненській області Торкунова Олега Миколайовича, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому просила:

- визнати дії відповідачів щодо недотримання розумності строку, повноти та об'єктивності провадження Уповноваженого Верховної Ради з прав людини неправомірними;

- стягнути солідарно з відповідачів на її користь завдану неправомірними діями при здійсненні ними своїх повноважень моральну шкоду в розмірі 70000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про неправомірність дій відповідача. Вказала, що незважаючи на надання Дубенською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, керівником якої вона є, відповіді на запити ПрАТ «Єврошпон Смига» про надання публічної інформації, 01 вересня 2016 року, тобто через 14 місяців з моменту подання скарги ПрАТ «Єврошпон Смига», представником Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Рівненській області Торкуновим Олегом Миколайовичем було складено відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за ознаками адміністративного проступку визначеного ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, що нею 31.07.2015 було направлено лист керівнику ПрАТ «Єврошпон СМИГА», яким неправомірно відмовлено у наданні запитуваної інформації.

При цьому відповідач, не здійснивши перевірку наявності події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення, не маючи жодного пояснення, вже визначився з необхідністю складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вважає, що при винесені протоколу відповідачами проігноровані всі норми та всі принципи законодавства. Зокрема проігноровано вимоги ст. 7 КУпАП, щодо забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення. При складанні протоколу були проігноровані її права надані як нормами Конституції України так і нормами ст. 268 КУпАП.

Такий тривалий процес розгляду скарги ПрАТ «Єврошпон СМИГА», відверте нехтування відповідачами розумних строків, численні звернення до осіб, які не мають жодного відношення до процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення, негативно відобразилось на її повсякденному житті та стані здоров'я, чим діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду.

Вважає, що має право на судовий захист шляхом визнання судом дій відповідачів неправомірними та покладення на відповідачів обов'язку відшкодувати завдану такими неправомірними діями моральну шкоду в розмірі 70 000,00 грн., з розрахунку 5 000,00 гри. за кожен місяць перебування під впливом дискомфортних умов створених відповідачами.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14.03.2018 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Представника секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Рівненській області Торкунова Олега Миколайовича, Секретаріату Уповноваженого верховної ради України з прав людини про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди, - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов. В апеляційній скарзі зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, було складено через 14 місяців, з моменту надіслання скарги, що є прямим порушенням ст. 38 та п. 7 ст.247 КУпАП, але суд вважав, що розгляд матеріалів впродовж 14 місяців не порушує принцип розумності. Судом також не було з'ясовано - чому протокол про адміністративне правопорушення був складений раніше отримання від неї пояснень, як посадова особа Торкунов О.М. міг з'ясувати без її пояснень склад адміністративного проступку, його об'єктивну та суб'єктивну сторону та чому протокол було складено не за місцем вчинення адміністративного проступку.

Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подавали.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників відповідачів.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 01 вересня 2016 року, представником Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Рівненській області Торкуновим Олегом Миколайовичем було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 212-3 КУпАП щодо ОСОБА_2 (а.с.8-11).

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області (справа №559/1928/16-п) від 16 вересня 2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.212-3 КУпАП - закрито за минуванням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 21 жовтня 2016 року постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області (справа №559/1928/16-п) від 16 вересня 2016 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.212-3 КУпАП закрито за минуванням строків притягнення до адміністративної відповідальності - скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП (а.с.7).

Вважаючи неправомірними дії відповідачів щодо складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, порушення строку його складання, а також процедури складання, позивач звернулась з позовом до суду. Також просила відшкодувати завдану відповідачами моральну шкоду.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив. Суд виходив з того, що до повноважень осіб які складають протоколи про адміністративні правопорушення по справам, що підвідомчі суду, не належить вирішення питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» не визначено строку, у межах якого Уповноважений має здійснювати своє провадження, в той же час і нормами КУпАП не передбачені строки у справі про адміністративне правопорушення, в межах яких може бути складено протокол про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Встановлено, що постановою Апеляційного суду Рівненської області від 21 жовтня 2016 року вже надана оцінка відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.212-3 КУпАП (а.с. 7).

Що стосується визнання дій відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення через 14 місяців, з порушенням ст. 38 та п. 7 ст. 247 КУпАП, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно п.8-1 ст.255 КУпАП уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 188-39, 188-40, 212-3 (крім порушень права на інформацію відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.ст. 212-2 - 212-20 цього Кодексу у відповідності до ст.221 КУпАП розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

У своїй професійній діяльності Уповноважений Верховної Ради України з прав людини керується Конституцією України, Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, іншими нормативно-правовими актами України, актами Уповноваженого та керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, та положеннями Порядку здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 №18/02-1.

Відповідно до 1.4. Порядку здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, під час провадження кожна дія або рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об'єктивно необхідними для виконання таких дій та прийняття рішень. Критерієм для визначення розумності строків провадження є складність провадження, яка визначається з урахуванням кількості порушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки дій, необхідних для здійснення провадження, тощо.

У пункті 1.5 Порядку вказано, що контроль за здійсненням провадження у розумні строки забезпечують Представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, керівники структурних підрозділів Секретаріату, до компетенції яких належить справа про порушення прав і свобод людини і громадянина.

Механізм складання уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - уповноважені особи) протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачено статтями 188 39, 188 40 та 212 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено Порядком, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженим наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 № 3/02-15.

Пунктом 1.5 зазначеного Порядку визначено, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення і додатків до нього та направленні цих матеріалів до суду слід враховувати, що стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, та у розмірі, передбаченому відповідними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також даним Порядком визначено, що до протоколу додаються копії документів та інші докази, що вказують на обставини та час вчинення правопорушення (п. 2.4).

Особі, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати письмове пояснення та зауваження по суті вчиненого правопорушення. Пояснення та зауваження або включаються до протоколу, або додаються до протоколу окремо (п. 2.6).

Разом із тим встановлено, що на розгляді представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини матеріали перебували впродовж 14 місяців чим було порушено принцип розумності.

Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача Представником Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Рівненській області Торкуновим О.М. не було відібрано пояснення у ОСОБА_2, не витребувані відповідні докази, які б могли з'ясувати наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, його суб'єктивну та об'єктивну сторону. Також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було враховано обставину вчинення позивачем адміністративного проступку поза межами визначеного ст. 38 КУпАП, що було б підставою для закриття провадження у справі.

Таким чином складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням встановленого порядку розгляду передбаченого нормами КАС України, Порядком здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 №18/02-1 та Порядком оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого 16.02.2015 №3/02-15 прямо протирічать Конституції України, ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин колегія суддів вважає протиправними дії Представника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Рівненській області Торкунова О.М. щодо недотримання розумності строку складання протоколу про адміністративне правопорушення від 01.09.2016 року відносно ОСОБА_2.

Останній відповідно до 2 ст. 77 КАС України, не довів правомірності своїх дій щодо дотримання розумності строку складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи та оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Що стосується Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, то суд першої інстанції правомірно ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів також вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення моральної шкоди та погоджується в цій частині з висновком суду першої інстанції.

Стаття 56 Конституції України передбачає право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи наведені норми права під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами і доповненнями "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", вимога про стягнення моральної шкоди може бути вирішена в порядку цивільного судочинства чи адміністративного судочинства, якщо заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позовну вимогу про стягнення, завданої моральної шкоди в розмірі 70000 грн, позивач обґрунтовує створенням відповідачами дискомфортних умов, і як наслідок погіршення стану здоров'я в зв'язку з загострення хронічної хвороби. Однак, позивачем на надано до суду документів з лікувальної установи, де перебуває на обліку ОСОБА_2 про час виявлення хвороби щитовидної залози, її перебіг та наявність причинного зв'язку між діями відповідача та необхідністю оперативного втручання.

Матеріалами справи не доведено, що саме діями відповідачів по складанню протоколу про адміністративне правопорушення позивачу спричинена моральна шкода.

Оскільки позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують заподіяння йому моральної шкоди та не було доведено причинно-наслідкового зв'язку з предметом позову, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від "14" березня 2018 р. скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання дій Представника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Рівненській області Торкунова Олега Миколайовича щодо недотримання розумності строку складання протоколу про адміністративне правопорушення від 01.09.2016 року відносно ОСОБА_2, прийнявши в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними дії Представника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Рівненській області Торкунова Олега Миколайовича щодо недотримання розумності строку складання протоколу про адміністративне правопорушення від 01.09.2016 року відносно ОСОБА_2.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "21" серпня 2018 р.