Справа № 826/17780/16
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 серпня 2018 року № 826/17780/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк»

до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління

Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить

- визнати протиправними дії відповідача з відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування 131 214,79 грн;

- зобов'язати відповідача повернути позивачу фактично переплачені кошти в розмірі 247 027,54 грн. шляхом перерахування на рахунок позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що наявність у неплатоспроможного банку податкової заборгованості не є підставою для відмови такому платнику податків в поверненні надмірно сплачених сум грошових зобов'язань.

Відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог, посилаючись при цьому на те, що положення ст. 43 Податкового кодексу України не передбачають повернення платнику податків переплати за податками та зборами в разі наявності у платника податків податкового боргу.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017, а рішення постановлене з урахуванням п. 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 №838 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2014 № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» Шевченка Олександра Володимировича строком на 1 рік з 24.12.2014 по 23.12.2015 включно.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 179 від 30.09.2015 «Про заміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» відкликано всі повноваження у Шевченко О.В. та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» Луньо Іллю Вікторовича, якому делеговано всі повноваження ліквідатора «КБ «АКТИВ-БАНК».

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 223 від 17.12.2015 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строки здійснення ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ- БАНК» на один рік по 23.12.2016 року включно.

29.05.2014 року за зверненням ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» щодо проведення звірки розрахунків, ДПІ у Подільському районі ГУ Міністерства доходів у м. Києві, Актом №4502-20 від 29.04.2014 року підтвердила позитивне сальдо розрахунків з податку на прибуток банківських організацій у сумі 131 214,79 гривень.

16.08.2016 року ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» звернулось до відповідача з Вимогою №566/01 про відшкодування 131 214,79 грн. Також позивачем було направлено запит від 07.06.2016 року за №467/01 про отримання актів звірки розрахунків.

Листом від 12.09.2016 року № 6677/10/26-56-17-05 Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві відмовила позивачу в поверненні коштів в сумі 131 214,79 грн. з підстав наявності у позивача податкової заборгованості.

Не погоджуючись з правомірністю та обґрунтованістю відмови контролюючого органу в поверненні коштів, позивач посилається на те, що відповідно до п.2.6 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку № 2 від 05.07.2012, п. 4. ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду вживає у встановленому законодавством порядку заходів щодо повернення дебіторської заборгованості, з урахування чого, на думку вказаних учасників даного спору, позовні вимоги підлягають задоволенню.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 затверджений Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (далі - Порядок № 1146).

Цей Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Дія цього Порядку не поширюється на: 1) відшкодування податку на додану вартість; 2) повернення авансових платежів (передоплати), помилково та/або надміру внесених платниками податків за власним бажанням на рахунки, відкриті на ім'я відповідних органів ДФС, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів до/або під час митного оформлення, та грошової застави; 3) повернення помилково та/або надміру перерахованих (унесених) платниками коштів, сплачених шляхом надання при митному оформленні податкового векселя; 4) повернення суми акцизного податку, внесеної в рахунок погашення податкових векселів; 5) виконання рішень судів щодо безспірного списання коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів.

Згідно з положеннями п.5-8 Порядку повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються:

1) на поточний рахунок платника податку в установі банку;

2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету;

3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку;

6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:

- висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

- два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку;

- три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1242 (із змінами).

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Тобто, законодавчо встановленою умовою повернення коштів, вказаних в позовній заяві, є ухвалення контролюючим органом висновку про повернення надмірно сплачених платежів.

Разом з тим, законодавчо встановленим обмеженням щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань є наявність у платника податків податкового боргу, як то визначено п.43.1 Податкового кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 12.09.2016 відповідно до облікових даних інтегрованої картки позивача, обліковується заборгованість по коду платежу 18010100 в сумі 7259,94 грн (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), по коду платежу 18010400 (земельний податок з юридичних осіб) в сумі 88805,16 грн, тощо.

За таких обставин, проаналізувавши вказані вище норми в контексті спірних правовідносин, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов переконання про те, що відмова контролюючого органу в поверненні Банку коштів відповідає вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого правові підстави для зобов'язання відповідача вчинити дії відсутні.

Посилання позивача на те, що відповідно до п.1.3. Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», судом відхиляються, адже в рамках спірних правовідносин предметом доказування не є питання стягнення з Банку саме податкового боргу та/або погашення податкових зобов'язань.

Послання позивача на п.2.6 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку №2 від 05.07.2012 та п. 4. ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу для визнання протиправними дій відповідача, в контексті того, що Уповноважена особа Фонду вживає у встановленому законодавством порядку заходів щодо повернення дебіторської заборгованості, судом відхиляються, враховуючи таке.

Дійсно, за змістом п.12 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 8 жовтня 1999 р. № 237, дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом включає заборгованість фінансових і податкових органів, а також авансові платежі, переплату за податками і зборами, іншими платежами до бюджету та відображається в балансі із виділенням заборгованості з податку на прибуток.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що сума в розмірі 131 214,79 грн є дебіторською заборгованість.

Разом з тим, слід зазначити, що позивачем залишено поза увагою буквальне тлумачення п.2.6 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку №2 від 05.07.2012 та п. 4. ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині того, що уповноважена особа вживає у встановленому законом порядку заходів щодо повернення дебіторської заборгованості, в той час як законом (ст.43 ПК України) не встановлено порядку повернення коштів неплатоспроможному банку, які обліковуються як переплата, за умови наявності не погашеного податкового боргу.

Аналогічним чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено порядку повернення неплатоспроможному банку коштів - переплати, в разі наявності у такого банку податкового боргу.

За таких обставин суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов непідлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» (ідентифікаційний , адреса: 04070, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОРИСОГЛІБСЬКА, будинок 3) до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (ідентифікаційний , адреса: 04655, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТУРІВСЬКА, будинок 12) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович