Справа № 816/2217/18
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/2217/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2018 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (надалі - відповідач або уповноважена особа ФГВФО), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - третя особа, або ФГВФО), в якій просить зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 56 337,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що її безпідставно не включено до переліку вкладників, адже у зв'язку із набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII вона має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою від 02.07.2018 прийнято позовну заяву до провадження, відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання для розгляду справи по суті.

Заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі з наведених у позові підстав.

Відповідачем через канцелярію суду подано письмові заперечення проти позову, де останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому зауважив, що відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноваженою особою проведено перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними за період дії тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський", в ході якої виявлено, що 19.05.2016 банк уклав із ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" договір відступлення прав вимоги №1 та № 2 і того ж дня провів кредитні операції на значні суми, чим порушив обмеження, встановлені постановами НБУ, в частині проведення кредитних операцій на підставі укладених з ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр". Таким чином, вказані правочини, в тому числі і правочини з перерахування (повернення позики) коштів позивачу, є нікчемними у відповідності до положень пунктів 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". До того ж кошти, що вносилися/отримувалися за таким договором, укладеним між позивачем та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" по своїй природі не є вкладом згідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Закону України "Про банки і банківську діяльність".

В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві просив розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав до суду письмові пояснення із запереченнями проти позову, у яких зауважив, що підставою для включення до Загального реєстру вкладників відомостей про гарантовану суму вкладу є складений уповноваженою особою попередній перелік вкладників. А оскільки у спірних відносинах до Фонду від Уповноваженої особи не надходила інформація про необхідність відшкодування гарантованої суми вкладу позивачу, підстави для включення інформації про ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників наразі відсутні.

У судове засідання Фонду не забезпечив явку уповноваженого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В письмових поясненнях, крім іншого, просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на вищезазначену норму, суд вирішив розглянути справу за даної явки та наявними в справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини

25.02.2016 між ОСОБА_2 (Сторона - 1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковим центром" (Сторона - 2) через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір № 980-024-000194428 "Капітал + (з виплатою процентів щомісячно)", за змістом п. 1.1, 1.2 якого стороною -1 передається у власність стороні - 2 грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн, а остання сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_3 в ПАТ "Банк Михайлівській" та повертає стороні - 1 кошти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_3 в ПАТ "Банк Михайлівській" /а.с. 17/.

Наявною в матеріалах справи копією меморіального ордеру № 5950823 від 25.02.2016 підтверджується внесення позивачем на вказаний розрахунковий рахунок, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівській", готівки в сумі 25 000,00 грн. /а.с. 20/.

29.03.2016 між ОСОБА_2 (Сторона - 1) та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" (Сторона - 2) укладено договір № 980-024-000212626 "Капітал +" (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно), за змістом п. 1.1, 1.2 якого стороною -1 передається у власність стороні -2 грошові кошти у розмірі 56 000,00 грн, а остання сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ "Банк Михайлівській" та повертає стороні -1 кошти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_3 в ПАТ "Банк Михайлівській" /а.с. 14/.

Наявною в матеріалах справи копією квитанції № QS979801 від 29.03.2016 підтверджується внесення позивачем готівки в сумі 56 000, 00 грн. та перерахування цієї суми в безготівковій формі через розрахунковий рахунок, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівській" відповідно до умов договору № 980-024-000212626 на рахунок ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" /16/.

Згідно з наданою відповідачем випискою по особовим рахункам ОСОБА_2 (станом з 19.05.2016 по 23.05.2016) на розрахунковий рахунок позивача № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк Михайлівський» відбулись такі зарахування коштів 19.05.2016 /а.с. 105/:

- з рахунку № НОМЕР_4 від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" в сумі 401,58 грн (оплата процентів по договору № 980-024-000194428 від 25.02.2016), та в сумі 25 000,00 грн (повернення коштів по договору № 980-024-000194428 від 25.02.2016);

- з рахунку № НОМЕР_5 від ТОВ "Кредитно інвестиційний центр" в сумі 337,32 грн (оплата процентів по договору № 980-024-000212626 від 29.03.2016), та в сумі 56 000,00 грн (повернення коштів по договору № 980-024-000212626 від 29.03.2016).

В той же час рішенням Національного банку України від 22.12.2015 за №917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" /том 2, а.с.106-107/.

Наказом Уповноваженої особи від 24.05.2016 №27/1 створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

Наказом від 01.06.2016 № 42/1 Уповноваженою особою затверджено висновки Комісії, викладені у Акті № 3, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" з перерахування коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у загальному розмірі 206 980 863, 90 грн. у відповідності до положень пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на підставі частини першої статті 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких трансакцій / а.с. 116-118, 119, 121/.

ОСОБА_2 включено до переліку фізичних осіб, по яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) по перерахуванню коштів від ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" /а.с. 120/.

В матеріалах справи наявне повідомлення про нікчемність правочину від 18.08.2016, довідку від 18.08.2016 № 3Г1/521 про стан рахунку № НОМЕР_3, в яких позивача повідомлено, що зарахування 19.05.2016 на рахунок № НОМЕР_4 від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів в загальній сумі 25 401,58 грн та на рахунок № НОМЕР_3 від ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" коштів в загальній сумі 56 337,32 грн - є нікчемним правочином в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України та п. 7-9 ч. 3 статті 39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" /23/.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 по 12.07.2018 та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком на 2 роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 24.01.2017 №265 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування з 25.01.2017 повноважень ліквідатора банку Волкову Олександру Юрійовичу та Гриценку Володимиру Володимировичу.

З 15.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам.

19.11.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

На підставі норм означеного Закону позивачем надіслано на адресу ПАТ "Банк Михайлівський" заяви від 12.12.2016, в яких повідомлено про прирівняння її до вкладника, що має право на відшкодування коштів, відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та просила включити інформацію про ОСОБА_2 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та провести виплату відшкодування коштів в розмірі 56 337,32 грн згідно договору № 980-024-000212620 від 29.03.2016, укладеного з ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр", та коштів в розмірі 25 401, 58 грн згідно договору № 980-024-000194428 від 25.02.2016, укладеного з ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" /а.с. 146-147/.

У письмовому відзиві проти позову /а.с. 102/ відповідач пояснив, що незважаючи на те, що спочатку договір позики № 980-024-000194428 від 25.92.2016 між ОСОБА_2 (Сторона - 1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковим центром" (Сторона - 2) через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 25 000 грн. був кваліфікований як нікчемний, однак в подальшому уповноваженою особою Фонду було визнано, що на даний договір поширюються гарантії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції Закону від 15.11.2016 № 1736-VIII.

Так відповідач погодився, що означений договір є трьохстороннім (з участю банку ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного) з фінансовою компанією, який по своїй природі є вкладом згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції Закону від 15.11.2016 № 1736-VIII.

На підставі наведеного відповідачем було розблоковано позивачу рахунок по договору № 980-024-000194428 від 25.92.2016 на суму 25 401, 58 грн., а позивач на вказану суму включена до Переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті /а.с. 106/.

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_6 за 24.01.2017 ОСОБА_2 отримано кошти в розмірі 25 401,58 грн за договором № 980-024-000194428 від 25.02.2016 /а.с. 21/.

Даний факт визнається та не оспорюється позивачем.

Спірною є сума коштів за іншим договором від 29.03.2016 № 980-024-000212626, укладеного між ОСОБА_2 (Сторона - 1) та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" (Сторона - 2) на суму 56 000 грн., а також кошти в розмірі 337,32 грн (оплата процентів по цьому договору), перераховані ТОВ "Кредитно інвестиційний центр" на рахунок позивача 19.05.2016.

Означений договір на вказану суму відповідач категорично не визнає таким, на який поширюються гарантії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки на його думку даний договір укладено без участі банку ПАТ «Михайлівський» як повіреного, а тому дана ситуація не підпадає під виняток, встановлений Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII.

У цьому випадку відповідач наполягає на застосуванні нікчемного правочину, оскільки на момент проведення вищезазначеної транзакції ТОВ "Кредитно-інвестиційного центру" не мав в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за укладеними договорами. Також просив суд взяти до уваги висновки комісії з перевірки правочинів, якою встановлено, 19.05.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» уклав із ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" договір відступлення прав вимоги №1 та № 2 і того ж дня провів кредитні операції на значні суми, чим порушив обмеження, встановлені постановами НБУ, в частині проведення кредитних операцій на підставі укладених з ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр". Таким чином, вказані правочини, в тому числі і правочини з перерахування (повернення позики) коштів позивачу, є нікчемними у відповідності до положень пунктів 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". До того ж кошти, що вносилися/отримувалися за таким договором, укладеним між позивачем та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" по своїй природі не є вкладом згідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Не погодившись із вищевикладеними доводами відповідача ОСОБА_2 звернулася до суду із цим позовом.

Щодо підсудності даного спору адміністративному суду, суд виходить із такого.

В постанові від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно - правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням встановленого частиною 1 статті 26 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" граничного розміру відшкодування за вкладами.

Аналогічні правові позиції висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 820/11591/15.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Щодо суті позовних вимоги, то суд виходить з такого.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами урегульовано Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Закон № 4452-VI).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 26 названого Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Судом встановлено, що на момент укладення позивачем у лютому - березні 2016 року вищевказаних договорів із ТОВ "Інвестиційно-розрахунокий центр" через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" на сплачені позивачем на користь третіх осіб через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" не поширювалися гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом до 19.11.2016).

Суду відомо із загальнодоступних джерел ресурсу інтернет, де ситуація вкладників у ПАТ "Банк Михайлівський" широко висвітлювалася у ЗМІ, що вкладники, які з метою укладення договорів вкладу зверталися до цього банку, ставали жертвою зловживання працівників ПАТ "Банк Михайлівський", які у приміщені банку пропонували укладати не договори банківського вкладу з банком, а договори позики з небанківськими фінансовими установами через повіреного, яким виступає банк. При цьому не пояснюючи справжню природу даних договорів.

Так прокуратурою міста Києва внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00000597 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 218-1 Кримінального кодексу України (доведення до неплатоспроможності), в провадженні слідчого Національної поліції України перебуває кримінальне провадження № 00000558 за підозрою посадових осіб у скоєнні правопорушень, передбачених ч.5 статті 191 (привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні в особливо крупних розмірах або організованою групою), ч. 1 ст. 218-1 Кримінального кодексу України.

За даними Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із використанням саме злочинної схеми було ошукано за посередництвом ПАТ "Банк Михайлівський" 14 тис. фізичних осіб на загальну суму, що перевищує 1,5 млрд. гривень.

З метою захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку, в тому числі і клієнтів ПАТ "Банк Михайлівський" ", та унеможливлення мультиплікації таких схем у майбутньому Верховною Радою України 15.11.2016 було прийнято зміни до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон № 1736-VI).

Даними змінами поширено гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позику або вклад до небанківської фінансової установи через банк (ПАТ "Банк Михайлівський"), що виступив повіреним за відповідним договором гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Однак, більшість ошуканих вкладників мали прямі договори з небанківською фінансовою установою афілійованою з банком ПАТ "Банк Михайлівський".

Таким чином, для вирішення питання повернення коштів усіх ошуканих вкладників необхідно поширити гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позику або вклад до небанківської фінансової установи афілійованої з банком за відповідним договором.

19.11.2016 вступили в силу положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України № 4452-VI, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

В пояснювальній записці до проекту вищевказаного Закону його метою визначено забезпечення захисту прав всіх фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку ПАТ "Банк Михайлівський" та вирішення питання щодо відшкодування їм коштів.

Представник позивача в ході судового розгляду пояснювала, що її довіритель не мала наміру нікуди інвестувати свої кошти, а хотіла покласти їх в банк під відсотки, однак була ошукана працівниками банку, які не пояснюючи наслідків, переконали її укласти саме спірний договір. А тому вважає, що даний випадок підпадає під гарантії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції Закону від 15.11.2016 № 1736-VIII.

В той же час ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним для даних правовідносин, встановлено обов'язок Фонду забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом письмового відзиву уповноваженої особи Фонду (а.с. 102-104) згідно наказу від 24.05.2016 № 27/1 було створено комісію по перевірці правочинів (договорів) у ПАТ «Банк Михайлівський» (надалі - Банк) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, наказом від 13.07.2016 № 2 Уповноваженою особою строк проведення перевірки було продовжено.

Результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними фіксувалися у відповідних актах комісії та затверджувалися наказами Уповноваженої особи (у відповідності до вимог ст. 37 Закону № 4452-VІ) по мірі проведення перевірки. Так висновки комісії, викладені в акті від 01.06.2016 № 3, було затверджено наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/3.

Комісією встановлено, що з 22.12.2015 відносно Банку діяла постанова № 917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», затверджена Правлінням Національного Банку України 22.12.2015, якою встановлено факт здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності та віднесено останнього до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності Банку, в тому числі встановлено обмеження в частині здійснення кредитних операцій з юридичними особами (а.с. 107-109).

Постановою Правління НБУ від 27.04.2016 № 295/БТ були внесені зміни до вищевказаної постанови Правління НБУ № 917 та встановлені для означеного банку в діяльності, в тому числі заборонено здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам (а.с. 110-112).

У відповідності до положень ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» як кредитні розглядаються операції придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг).

Під час перевірки Уповноваженою особою було виявлено, що перевіряємий банк уклав з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» (надалі - ТОВ «КІЦ») договір відступлення права вимоги від 19.05.2016 № 2, який стосується переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу (а.с. 113-115).

Згідно з умовами цього договору ТОВ «КІЦ» зобов'язалося відступити банку права вимоги, належні ТОВ «КІЦ» за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ «КІЦ» та юридичними особами.

В той же день (19.05.2016) Банк та ТОВ «КІЦ» уклали реєстр основних договорів до договору відступлення № 2 , відповідно до якого Банк придбав права вимоги за договором купівлі-продажу цінних паперів на суму 181 060 378,00 грн. за ціною 180 966 027,90 грн.

19.05.2016 Банком о 14 год 10 хв. було проведено бухгалтерську проводку та зараховано кошти на рахунок ТОВ «КІЦ» у загальній сумі 180 966 027,90 грн. як «Оплата за договором відступлення права вимоги № 2 від 19.05.2016».

При цьому, Банком проведено кредитні операції із вказаною фінансовою компанією на суму, що значно перевищує наявний вільний ліміт кредитування.

Таким чином, Банком порушено обмеження встановлені постановами Правління НБУ № 917/БТ та № 295/БТ в частині операцій на суму 180 966 027,90 грн. на підставі укладеного з ТОВ «КІЦ» договору відступлення прав вимоги, при відсутності права укладення таких правочинів.

З наведеного Уповноважена особа дійшла висновку, що укладення договору відступлення вимоги № 2 від 19.05.2016 було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог НБУ та внутрішніх процедур Банку, а тому вказаний правочин є нікчемним у відповідності до положень п.п. 2, 7, 8, 9 ч. ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, за приписами частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017 по справі № 902/950/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.02.2018, позовна заяв ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» про застосування наслідків нікчемного правочину, а саме договору відступлення права вимоги № 2, задоволено повністю та стягнуто з ТОВ «КІЦ» кошти в сумі 180 966 027,90 грн.

В силу ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Далі відповідач у своєму письмовому відзиві вказував, що в подальшому за рахунок коштів, відображених на рахунках ТОВ «КІЦ» внаслідок проведення вищевказаних нікчемних правочинів, останнім були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки 2445 фізичних осіб (в тому числі і позивача ОСОБА_2.), відкриті в Банку на загальну суму 206 980 863,90 грн., як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики.

Разом з тим, зазначає відповідач, фактичного перерахування грошових коштів як на рахунки юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб, не відбувалося - операції проводилися шляхом здійснення відповідних проводок в балансі Банку за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунку ПАТ «Банк Михайлівський».

Наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/1 затверджені результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в акті № 3 комісії, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «КІЦ» по перерахуванню коштів на рахунки 2445 фізичних осіб (в тому числі і позивача ОСОБА_2.), відкриті в Банку на загальну суму 206 980 863,90 грн., як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики, у відповідності до положень п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (116-121).

Тож предметом даного спору є застосування положень статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд визнає, що в питанні застосування судами норм ст. 38 вищевказаного Закону тривалий час існувала різна та прямо суперечлива судова практика.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду України в ході касаційного провадженні у справі № 826/1426/15, де предмет спору полягав саме у застосуванні норм ст. 38 означеного Закону, дійшовши висновку, що справа містить виключну правову проблему, ухвалою від 31.01.2018 справу передала до Великої палати Верховного Суду з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики з цього питання.

Незважаючи на те, що Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 826/1426/15 постановою від 04.07.2017 (номер в ЄДРСУ 75296557) скасувала судові рішення та направила справу на новий розгляд, в постанові були сформовані важливі висновки щодо застосування ст. 38 Закону про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

По-перше, перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI (п. 42).

По-друге, здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 45).

Тому судам слід ретельно перевіряти який саме правочин Фондом визнано нікчемним.

Виходячи із вимог статті 77 КАС, суди повинні враховувати, що обов'язок доведення відповідних обставин покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Отже, суди повинні досліджувати доводи Фонду чи його уповноваженої особи, які підтверджують наявність обставин, що свідчать про нікчемність правочинів та, як наслідок, унеможливлюють включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

По-третє, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону про систему гарантування вкладів не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46).

По-четверте, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

Із вищевикладених висновків слідує, що Фонд самостійно не може застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів. Фонд у разі виявлення нікчемних правочинів зобов'язаний вчинити дії щодо застосування наслідків недійсності - звернутися до суду з відповідним позовом.

Аналізуючи обставини даної справи з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 04.07.2017 у справі № 826/1426/15 суд приходить до таких висновків.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017 по справі № 902/950/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.02.2018, на які посилається відповідач, наслідки нікчемності застосовано за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» саме по договору відступлення права вимоги № 2 від 19.05.2016, який був укладений безпосередньо між цими двома юридичними особами, та за умовами якого ТОВ «КІЦ» зобов'язалося відступити банку права вимоги, належні ТОВ «КІЦ» за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ «КІЦ» та юридичними особами.

При цьому, будь-які правочини (угоди) між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем у даній справі ОСОБА_2 нікчемними у відповідності до положень ст. 38 вищевказаного Закону Фондом чи його уповноваженими особами не визнавалися.

Як слідує із змісту наказу уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/1, яким затверджено висновки Комісії, викладені у Акті № 3 про встановлення нікчемності правочинів, відповідачем визнано нікчемними на підставі п.п. 7, 9 Закону № 4452-VI саме транзакції з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" з перерахування коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у загальному розмірі 206 980 863, 90 грн. (в тому числі і позивачу, зокрема, в сумі 337,32 грн (оплата процентів по договору № 980-024-000212626 від 29.03.2016), та в сумі 56 000,00 грн (повернення коштів по договору № 980-024-000212626 від 29.03.2016).

Однак, згідно правового висновку Великої палати Верховного Суду від 04.07.2017 у справі № 826/1426/15 здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 45).

Отже, Фонд не має повноважень визнавати нікчемними транзакції з перерахування коштів з одного рахунку на інший в порядку ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи відповідача, що вищевказані транзакції проводилися ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" за рахунок коштів по нікчемному договору відступлення права вимоги № 2 від 19.05.2016, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» судом оцінюються критично, з огляду на те що вищезгаданим рішенням суду за наслідками нікчемності стягнуто з ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" на користь ПАТ «Банк Михайлівський» 180 966 027,90 грн., натомість ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" перераховано коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у загальному розмірі 206 980 863, 90 грн. (в тому числі і позивачу в загальному розмірі 56 337,32 грн.).

Доказів, що позивач в числі інших вкладників була обізнана про будь-які зловживання за участю ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" у сфері банківських та інших фінансових послуг матеріали справи не містять, а відповідач в свою чергу не стверджує таких обставин.

Як встановлено вище судом 19.05.2016 ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" перераховано кошти в загальній сумі 56 337,32 грн. на виконання договору від 29.03.2016 № 980-024-000212626 на розрахунковий рахунок позивача № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк Михайлівський», що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_2 (станом з 19.05.2016 по 23.05.2016) /а.с. 105/.

Договір відкриття рахунку ОСОБА_2 у ПАТ «Банк Михайлівський» Фондом та його уповноваженими особами нікчемним не визнався.

В підпунктах 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно із частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до п.п. 1.24, 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що станом на момент запровадження в ПАТ «Банк Михайлівський» тимчасової адміністрації з 23.05.2016, на рахунку позивача № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк Михайлівський» з 19.05.2017 обліковувалися кошти зараховані:

- з рахунку № НОМЕР_4 від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" в сумі 401,58 грн (оплата процентів по договору № 980-024-000194428 від 25.02.2016), та в сумі 25 000,00 грн (повернення коштів по договору № 980-024-000194428 від 25.02.2016);

- з рахунку № НОМЕР_5 від ТОВ "Кредитно інвестиційний центр" в сумі 337,32 грн (оплата процентів по договору № 980-024-000212626 від 29.03.2016), та в сумі 56 000,00 грн (повернення коштів по договору № 980-024-000212626 від 29.03.2016).

Залишок невідшкодованих коштів через систему гарантування вкладів фізичних осіб станом на момент розгляду даної справи судом становить 56 337,32 грн.

Із відповідним позовом до позивача про застосування наслідків нікчемних правочинів на означену суму коштів а ні Фонд, а ні його уповноважені особи не зверталися.

Враховуючи, що позивача прирівняно до вкладника, Уповноважена особа мала подати до Фонду додаткову інформацію на суму ОСОБА_2 для її включення до Загального реєстру.

Не включення даних сум є порушенням прав позивача на отримання належних йому коштів, та є неправомірною бездіяльністю відповідача, у зв'язку з чим суд з метою повного захисту прав позивача згідно із частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення інформації до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2, прирівняну до вкладника на суму 56 337,32 грн, у зв'язку із укладенням договорів із Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитно - інвестиційний центр" через повіреного Публічне акціонерне товариство "Банк "Михайлівський".

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Тож обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд погоджується із обраним позивачем способом та вважає, що ефективним та достатнім способом захисту порушеного права у даному випадку буде зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" внести додаткову інформацію про ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 56 337,32 грн. та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни і доповнення до переліку для внесення даних до Загального реєстру відшкодування вкладникам для здійснення виплат вкладникам Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський".

За таких обставин адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, суд стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (підпункт 17 ч. 1 ст. 2 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 3 вказаного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Суд враховує, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 19 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти з Державного бюджету України є одним з джерел формування коштів Фонду, а згідно з пунктом 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України, бюджетними асигнуваннями є повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

У свою чергу, пунктом 17 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, судовий збір на користь позивача належить стягнути за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись частиною 2 статті 9, статтями 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (бульвар Шевченка, 35, м. Київ, Полтавська область, 01001), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053, ) про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення інформації до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2, прирівняної до вкладника, у зв'язку із укладенням договору на суму 56 337,32 грн із Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитно - інвестиційний центр" через повіреного Публічне акціонерне товариство "Банк "Михайлівський".

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" внести додаткову інформацію про ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 56 337,32 грн та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни і доповнення до переліку для внесення даних до Загального реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення виплат вкладникам Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».

Стягнути на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () судові витрати у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 13 серпня 2018 року.

Суддя Л.О. Єресько