Справа № 464/4047/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/11903/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я.,Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС України на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 09 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_4,

час ухвалення рішення: 18:50:29,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 1191/20900/17 від 15 травня 2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 Митного кодексу України.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 09 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 1191/20900/17 від 15 травня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 Митного кодексу України.

Постанова мотивована тим, що відповідачем не подано суду жодних доказів про своєчасне та належне сповіщення ОСОБА_3 про місце і час розгляду справи, а справу розглянуто за його відсутності, внаслідок чого позивача позбавлено можливості реалізувати свої процесуальні права при розгляді справи.

Зазначені порушення, на думку суду першої інстанції, призвели до того, що Львівською митницею ДФС України не було в повній мірі зясовано обставини, що підлягали з'ясуванню при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністартивної відповідальності, передбаченої ст. 485 Митного кодексу України.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно послався на положення ст.76 Податкового кодексу України, якою визначено порядок проведення податковим органом камеральних перевірок, а також не врахував, що відповідно до норм ст.336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Вказує на те, що Городоцька ОДПІ не має жодних повноважень для проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань митної справи, тому вважає, що датою виявлення порушення є 10.03.2017 р., тобто день отримання листа від ГУ ДФС у Львівській області, в якому надіслано копію ОСОБА_1 про результати документальної невиїздної перевірки ТОВ «Танк Транс».

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою №1191/20900/17 від 15.05.2017р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1033893,06 грн. Позивача притягнуто до відповідальності у звязку із недотриманням ТОВ «Танк Транс» вимог п.2 розділу ІІ Перехідних положень Закону України від 07.12.2000 р. №2134-ІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо регулювання ринку автомобілів в Україні» та в порушенні вимог ст.278, 279, 281, 287 Митного кодексу, а саме, передачі у платне користування автомобілів, що попередньо були ввезені в Україну без сплати податків та зборів, а відтак, неправомірним застосуванням ТОВ «Танк Транс» умовно повного звільнення від оподаткування ввізного мита (преференція « 152»), що призвело до ненарахування та не сплати ПДВ на суму 63 319,86 грн.

Як вбачається із змісту вказаної постанови, в органа Державної фіскальної служби були наявні відомості про порушення із АІС «Архів електронної звітності центру обробки електронної звітності центру обробки електронної звітності ДФС України» внаслідок перевірки зареєстрованих ТОВ «Танк Транс» податкових накладних № 297 від 31.03.2016 року, № 28 від 30.06.2016 року, № 17 від 31.08.2016 року. Вказані податкові накладні були включені у додаток № 5 до декларації з податку на додану вартість ТОВ «Танк Транс» за відповідні звітні періоди, а саме березень, червень та серпень 2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що пунктом 4.3 статті 4 ПК України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

Державні гарантії захисту іноземних інвестицій, зокрема, діяльності іноземних інвесторів на території України; гарантії для іноземних інвесторів у разі зміни законодавства України; гарантії щодо примусових вилучень іноземних інвестицій, а також незаконних дій державних органів та їх посадових осіб; гарантії переказу прибутків, доходів та інших коштів, одержаних внаслідок здійснення іноземних інвестицій; гарантії у разі припинення інвестиційної діяльності та інші гарантії передбачені розділом ІІ Закону України Про режим іноземного інвестування.

Статтею 18 Закону України Про режим іноземного інвестування передбачено, що оподаткування митом майна, що ввозиться в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємств з іноземними інвестиціями (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), здійснюється у порядку, встановленому Митним кодексом України.

В розумінні ст. 1 вказаного Закону іноземні інвестиції - цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об'єкти інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту.

Підприємство з іноземними інвестиціями - підприємство (організація) будь-якої організаційно-правової форми, створене відповідно до законодавства України, іноземна інвестиція в статутному капіталі якого, за його наявності, становить не менше 10 відсотків. Підприємство набирає статусу підприємства з іноземними інвестиціями з дня зарахування іноземної інвестиції на його баланс.

Відповідно до ч.2 ст.287 Митного кодексу України товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до Закону України "Про режим іноземного інвестування" з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів (контрактів) або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями, звільняються від сплати ввізного мита. При відчуженні таких товарів раніше трьох років з часу зарахування їх на баланс ввізне мито сплачується на загальних підставах.

Таким чином відповідно до положень Митного кодексу України, якими регулюються спірні правовідносини, обовязковою умовою для звільнення від сплати ввізного мита є, зокрема, відповідність ввезеного майна критеріям визначення іноземної інвестиції, період, на який таке майно ввозиться на територію України, а також період з часу зарахування на баланс, протягом якого ввезене майно не може бути відчужене.

Відповідно до ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що у період з 22.01.2014 по 06.03.2015 ТОВ «Танк Транс» шляхом оформлення митних декларацій, ввезено на територію України 14 сідельних тягачів як внесок до статутного фонду, згідно статуту від 22.11.2013, іноземного інвестора (PETERGROW LTD).

Згідно з вказаними митними деклараціями митне оформлення майна проведено із звільненням від оподаткування ввізним митом. В графі 36 митних декларацій вказаний код тарифної пільги (тарифної преференції) 152.

Відповідно до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.12, вказаним кодом пільги позначаються товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не повязаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до Закону України Про режим іноземного інвестування з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями.

За класифікатором способу розрахунку (графа 47 митних декларацій) ввізне мито нараховувалось по коду 06 - сума податку нарахована умовно, у звязку із звільненням від оподаткування, передбаченим ч.2 ст. 287 Митного кодексу України, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, при переміщенні товарів у митні режими імпорту, експорту.

Вказані іноземні інвестиції компанії LTD, як внесок до статутного фонду ТОВ «Танк Транс» згідно інформаційних повідомлень, копії яких долучені до матеріалів справи, зареєстровані в установленому порядку відділом інвестиційної діяльності Львівської обласної державної адміністрації протягом грудня 2014 року - березня 2015 року.

Контролюючий орган, покликаючись, зокрема, на недотримання положень п.2 розділу ІІ Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні» від 07 грудня 2000 року №2134-III, вважає, що позивач повинен сплатити митні платежі, оскільки згідно договорів оренди техніки б/н від 26.02.2016, №02/03/16 від 02.03.2016, №10/03/16 від 10.03.2016, №15/03/16 від 15.03.2016 ТОВ «Танк Транс» передало в строкове платне користування ТОВ «ОСОБА_5 Україна» сідельні тягачі, які попередньо були ввезені ТОВ «Танк Транс» в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного фонду.

Так, відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні» від 07 грудня 2000 року №2134-III автомобіль, що був попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України (крім випадків, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

Наведені норми законодавства суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків.

Як встановлено судом, при визначенні розміру ввізного мита по ввезеному на територію України майну, позивачем було застосовано умовне звільнення від оподаткування митом, як спосіб розрахунку (код 06 в графі 47 митних декларацій).

Відповідно до пп. 14.1.253 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України умовне звільнення від оподаткування митними платежами - звільнення від сплати митних платежів, застосування якого передбачає дотримання певних умов та обмежень під час використання товарів і транспортних засобів комерційного призначення, розпорядження ними після їх випуску.

Слід зазначити, що основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

Принципи, проголошені у статті 4 Податкового кодексу України повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп. 4.1.4. п.4.1. ст. 4 ПК України).

Відповідно до п.56.21 ст. 56 ПК України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Закріплений у статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Так, Європейським судом з прав людини рішеннями у справах «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06) було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, вказавши, що органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Разом з тим, у травні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» також звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення від 27 лютого 2017 року за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, які були прийняті внаслідок несплати вищенаведеного боргу по ПДВ. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року та постановою Верховного суду від 27 лютого 2018 р., визнано протиправними та скасовано прийняті Головним управлінням ДФС у Львівській області податкові повідомлення-рішення від 27.02.2017 року за № та за № у звязку з відсутністю правових підстав для застосування до спірних правовідносин п.2 розділу ІІ Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні», оскільки у даній нормі йдеться про автомобіль, що був попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством.

Відповідно до ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У випадку спірних правовідносин, встановлені судами обставини стосуються безпосередньо позивача та даного спору, тому не підлягають додатковому доведенню та мають для нього преюдиційний характер.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність постанови в справі про порушення митних правил №1191/209000/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною статті 485 Митного кодексу України, оскільки обовязок позивача зі сплати ввізного мита в розумінні положень ч.2 ст. 287 Митного кодексу України виникає у випадку відчуження ТОВ Танк Транс цього майна раніше трьох років з часу зарахування його на баланс товариства, що має наслідком скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС України залишити без задоволення.

Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 09 жовтня 2017 року у справі № 464/4047/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повне судове рішення складено 17.08.2018 р.