Справа № 0640/3682/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Житомир справа № 0640/3682/18

категорія 3.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, стягнення 361357,27 грн.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації щодо невиплати коштів;

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду: компенсацію за втрачене домоволодіння №74 по вул.Польова в с.Збранківці Овруцького району Житомирської області в сумі 142556,24 грн та шкоду заподіяну внаслідок несвоєчасної виплати компенсації за втрачене домоволодіння в сумі 218801,03 грн, що у загальній сумі становить: 361357,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її матері, ОСОБА_2, на праві приватної власності належав житловий будинок №74 по вул.Польова в с.Збранківці Овруцького району Житомирської області. Так, постановою Овруцького районного суду від 17.07.2007 по справі №2а-465/07 було зобов'язано Овруцьку райдержадміністрацію поставити ОСОБА_2 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння №74 по вул. Польовій в с.Збранківці Овруцького району у сумі 901757,00 грн. Постановою Овруцького районного суду від 10.02.2011 по справі №2а-1010/11 було зобов"язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації провести ОСОБА_2 перерахунок компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації, визначивши остаточну суму у розмірі 142556,24 грн, яка до цього часу не виплачена. 18.12.2015, мати позивачки ОСОБА_2 померла, і відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.01.2017 ОСОБА_1 було визначено спадкоємцем зазначеної компенсації. При зверненні до відповідача позивачу відмовлено у перерахунку коштів у зв'язку з відсутністю фінансування. Стверджує, що невиконання державою обов'язку з виплати їй грошової компенсації після прийняття судового рішення порушує її права.

Ухвалою від 16.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

26 липня 2018 року в канцелярії Житомирського окружного адміністративного суду зареєстровано заяву ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності.

30 липня 2018 року на адресу суду надійшла заява Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації з проханням розглядати справу без участі представника управління.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (матері позивачки), на праві приватної власності належав житловий будинок №74 по вул.Польова в с.Збранківці Овруцького району Житомирської області.

Постановою Овруцького районного суду від 17.07.2007 по справі №2а-465/07 було зобов'язано Овруцьку райдержадміністрацію поставити ОСОБА_2 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння №74 по вул. Польовій в с.Збранківці Овруцького району у сумі 901757,00 грн (а.с.9).

14.08.2007 ОСОБА_2 було поставлено на чергу в Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації для виплати компенсації за втрачене домоволодіння, що підтверджується повідомленням відповідача №07-04/2875 від 06.07.2018 (а.с.23).

Постановою Овруцького районного суду від 10.02.2011 по справі №2а-1010/11 було зобов"язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації провести ОСОБА_2 перерахунок компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації, визначивши остаточну суму у розмірі 142556,24 грн (а.с.11)., яка до цього часу не виплачена.

18.12.2015 мати позивачки ОСОБА_2 померла (а.с.12), і відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.01.2017 ОСОБА_1 було визначено спадкоємцем зазначеної компенсації (а.с.13).

При зверненні до відповідача з проханням виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрачене домоволодіння, позивачу відмовлено та повідомлено, що вона дійсно перебуває на черзі в Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації для отримання компенсації у сумі 142556,24 грн.. Кошти за втрачене домоволодіння не перераховані у зв"язку з відсутністю фінансування, що підтверджується листом від 06.07.2018 №07-04/2875. (а.с.23)

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 6, 8 статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" компенсація громадянам за втрачене у зв'язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Відповідно до пункту 7 Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за №755, грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади.

У зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 листопада 2009 року №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" (набрала чинності 28 листопада 2009 року) визнана такою, що втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 755 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій" та затверджено Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території.

Згідно з пунктом 1 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року № 1243, цей Порядок визначає механізм виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсації за майно, втрачене у зв'язку з їх відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Згідно з пунктом 5 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243, сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Таким чином, питання щодо виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території законодавчо урегульовано. Виплата даної компенсації не обмежена будь-яким терміном чи періодом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №К/800/41543/15 (286/2220/15-а).

Враховуючи те, що позивач, як спадкоємець за законом, перебуває у черзі для отримання грошової компенсації за здане, відповідно до статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", домоволодіння із 14.08.2007, тому право позивача є захищеним та не потребує додаткового захисту, а відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо індексації вартості втраченого домоволодіння, суд зазначає наступне.

Позивач у прохальній частині позовної заяви просить стягнути шкоду, заподіяну внаслідок несвоєчасної виплати компенсації за втрачене домоволодіння в сумі 218801,03 грн. При цьому, у позові посилається на Порядок індексації вартості об"єктів житлового фонду та Накази Мінрегіонрозвитку про затвердження індексів балансової вартості житлового фонду за 2011 -2017 роки - 1,14;1,13;1,27;1,22;127.

Разом з тим, суд відмічає що Порядком № 1243, який почав діяти з 28.11.2009, не передбачено врахування індексації вартості житлового фонду, тому накази Міністерства Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №24 від 15.02.2011, №186 від 03.05.2012, №107 від 15.05.2015, №85 від 07.04.2016, №106 від 01.01.2017, на які посилається позивач, застосуванню не підлягають, з огляду на що вимоги у частині застосування індексів 1,14;1,13;1,27;1,22;127 безпідставні.

За змістом положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє певні дій чи утримується від їх вчинення.

Порушення хоча б одного із зазначених вище критеріїв є підставою для визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень протиправними.

Суд переконаний, що оскаржувана бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах вказаним критеріям відповідає, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 11101, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації (вул.Гетьмана Виговського,17, м.Овруч, Житомирська область, 11101, ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення 361357,27 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О.В. Капинос