Справа № 161/3460/18
Суддя: Черняк В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3460/18
Провадження № 2-а/161/435/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2018 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП у м.Луцьку ДПП лейтенанта поліції Воронова Ігоря Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора роти № 4 батальйону УПП у м.Луцьку ДПП лейтенанта поліції Воронова Ігоря Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови серії АР № 030820 про притягнення його до адміністративної відповідальності від 18 січня 2017 року.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім того, повідомляє, що розгляд даної справи відбувся без його участі, оскільки його підпис на постанові відсутній. Також, він не може пригадати обставини правопорушення, і чи взагалі воно мало місце, оскільки сама постанова складена ще в січні 2017 року, а дізнався про неї він з виклику до виконавчої служби 01.03.2018 року. На підставі заяви від 16.03.2018 року просить визнати причини пропуску ним строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що всі дії інспектора відповідали вимогам закону.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор роти № 4 батальйону УПП у м.Луцьку ДПП лейтенант поліції Воронов І.О. повідомив, що під час несення служби спільно з лейтенантом поліції Філіповським С.П. 18.01.2017 року він помітив, як позивач під час руху по перехрестю з кільцевим рухом вул..Набережна та вул..Шевченка у м.Луцьку користувався засобом мобільного зв'язку, тримаючи його у правій руці, а саме, розмовляв по телефону. При зупиненні останній повідомив, що поспішає на судове засідання до Апеляційного суду Волинської області та просив розглянути справу біля суду. Супроводивши до вказаної установи та зачекавши повернення ОСОБА_1, була винесена оскаржувана постанова. Однак, позивач відмовився від її підписання та отримання, зайшовши в приміщення Апеляційного суду. Даний факт було зафіксовано на відеореєстратор, однак, у зв'язку з спливом строку зберігання, надати відеозапис не є можливим.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка Філіповський С.П. надав пояснення аналогічні поясненням Воронова І.О.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 січня 2017 року в м.Луцьку, вул.Червоного Хреста, 8, інспектором 4 роти батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенантом поліції Вороновим Ігорем Олександровичем винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху АР № 030820, в якій зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом NISSAN MICRA, державний номер НОМЕР_1 18 січня 2017 рокуо 09 год. 05 хв. в м.Луцьку, перехрестя вул.Набережна та вул.Шевченка, під час руху транспортного засобу користувався засобом зв'язку тримаючи його у правій руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, порушив п.2.9 «д» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с.2).

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 122 КУпАП в тому числі передбачено, що порушення правил користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, пунктом 2.9 (д) ПДР передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

З аналізу диспозиції частини другої статті 122 КУпАП в системному зв'язку з пунктом 2.9 (д) ПДР слід дійти висновку, що адміністративне правопорушення вважається вчиненим навіть якщо водій тримає засіб зв'язку у руках, однак не розмовляє по ньому, оскільки тим самим водій знімає одну руку з керма та органів управління автомобіля, відволікається від керування, погіршується його здатність оперативно реагувати на обстановку, чим створюється небезпека для інших учасників дорожнього руху. Саме для попередження такої небезпеки спрямовані норми ч.2 ст.122 КУпАП в поєднанні з пунктом 2.9 (д) ПДР.

Відповідно до п.2.3 Розділу 2 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Позивач керував транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, а тому зобов'язаний згідно Правил дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Посилання позивача про недоведеність порушення ним ПДР України суд оцінює критично, як обраний спосіб захисту, переслідуючи мету уникнення від відповідальності і вважає такими, що суперечать матеріалам справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача, могла бути розглянута у будь-якому місці в межах Волинської області і в цій частині відповідачем порушень не допущено.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року, визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З рапортів поліцейських, які долучено до оскаржуваної постанови, а також їх показань, наданих в судовому засіданні під час допиту в якості свідків,в повній мірі підтверджується факт вчинення порушення правил дорожнього руху зі сторони ОСОБА_1

Таким чином всі доводи позивача, як наведені в адміністративному позові, так і зазначені в судовому засіданні, об'єктивно спростовані доказами наданими стороною відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор 4 роти батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Воронов І.О. при винесенні постанови серії АР № 030820 від 18.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 5, 6, 8-10, 72-78, 241-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП у м.Луцьку ДПП лейтенанта поліції Воронова Ігоря Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст рішення складено 17.08.2018 року.

Суддя Черняк В.В.