Справа № 804/187/116/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Справа № 804/187/116/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -
08 лютого 2018 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про:
- визнання дій Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації за несвоєчасну виплату заборгованості за рішенням суду протиправними;
- зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 невиплачену суму компенсації за період з 23.09.2013 р. по 24.11.2017 р. в розмірі 3 % річних згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2018 р. позовну заяву ОСОБА_2 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018 р., адміністративну справу передано на розгляд судді С.В. Пруднику.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 р. у справі № 804/187/116/18 відкрито провадження, та призначено справу до розгляду без повідомлення (виклику) сторін на 16.04.2018 року. Також залучено до участі у справі Державну казначейську службу України в якості другого відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 р. розгляд справи № 804/187/116/18 призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 р. у справі № 804/187/116/18 зобов'язано Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надати до суду докази звернення ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо виконання рішення суду у справі №187/1131/13-а з наданням доказів фактичної реєстрації означеного звернення (заяви) або направлення заяви/рішення суду щодо його виконання.
У судове засідання 04.07.2018 р. сторони не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
За викладених обставин, враховуючи подання сторонами заяви про здійснення розгляду справи без участі представника та те, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, згідно посвідчення серії А№043702 від 05.09.1997 р., є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
Позивачу призначена пенсія по інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при виконанні робіт по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2010 р. у справі № 2а-461/2010 було встановлено факт заборгованості за виплатою державної та додаткової пенсії згідно вимог ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №796-ХІІ. Після набрання рішенням законної сили, на виконання був виданий виконавчий лист у даній справі.
23 вересня 2013 р. виконавчий лист № 2а-461/2010 переданий на виплату до управління Державної казначейської служби України у Петриківському районі Дніпропетровської області.
Листом управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень ГУЮ у Дніпропетровській області від 09.12.2014 р. повідомлено позивача про внесення даної виплати до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.
Проте, ОСОБА_2 вважає, що йому не виплачена в повному обсязі компенсація за несвоєчасне виконання рішення суду, починаючи з 23.09.2013 р. по 24.11.2017 р. у відповідності до частини 1 статті 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Вирішуючи спір по суті, суд вказує, що гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання регулюються Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 року № 4901-VI (далі по тексту - Закон № 4901).
Частиною 1 статті 3 Закону № 4901 встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно з частиною 4 статті 3 Закону № 4901, перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Положеннями частини 1 статті 5 Закону № 4901 встановлено, що у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Частиною 2 статті 5 Закону № 4901 передбачено, що компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Матеріалами справи підтверджено, що 23.09.2013 року позивачем передано виконавчий лист №2а-461/2010 на виплату заборгованості до управління Державної казначейської служби України у Петриківському районі Дніпропетровській області, тобто, з урахуванням частини 1 статті 5 Закону № 4901, виплата повинна була бути здійснена до 23.12.2013 року.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі по тексту Порядок № 845).
Пунктом 50 Порядку № 845 передбачено, що компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів, зокрема, Казначейством, якщо боржником є державний орган.
Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Згідно п. 51 Порядку № 845 передбачено, що у рішенні (постанові) про виплату компенсації зазначаються: назва і дата видачі виконавчого документа, найменування органу, що його видав; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та по батькові (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), код згідно з ЄДРПОУ або податковий номер (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія і номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття такого номера, реквізити рахунків стягувача і боржника; дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів, дата перерахування коштів стягувачу; строк прострочення платежу; реквізити рахунка, з якого здійснюється безспірне списання; спосіб перерахування коштів стягувачу; сума нарахованої компенсації.
Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова - керівником органу державної виконавчої служби.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2, на виконання пункту 50 Порядку № 845, 12.12.2017 року звернувся із заявою до Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровської області з проханням провести відповідні нарахування та виплату стягувачу компенсації згідно частини 1 статті 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Листом від 19.12.2017 року № 12-08/5651-12880 Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з Державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тобто Державною казначейською службою України.

В своєму відзиві Державна казначейська служба України посилається на те, що виконавчий лист у справі № 2а-461/10 надійшов на виконання до територіального органу Казначейства від органів державної виконавчої служби разом з оригіналом документу (довідкою) про здійснення нарахування виплат в сумі 57785,45 грн., однак у наданому пакеті документів відсутня ухвала про заміну способу і порядку виконання рішення.

Суд критично ставиться до доводів Державної казначейської служби України, викладених у відзиві на позовну заяву, оскільки в матеріалах справи міститься завірена належним чином копія ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.08.2013р. у справі №187/1131/13-а про зміну чи встановлення способу виконання постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області №2а-461/2010 від 28.12.2010 р., якою змінено спосіб і порядок виконання постанови суду від 28 грудня 2010 року № 2а-461/2010 в частині: із зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 у відповідності до ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державну пенсію у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 11.05.2010 року по 31.03.2013 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період, на - стягнути з управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 нараховану суму у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державну пенсію у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 11.05.2010 року по 31.03.2013 року, з урахуванням фактично отриманих сум цієї допомоги у розмірі 57785,45 грн.

Отже, як вже згадано вище, саме Порядок № 845 визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (п.1 Порядку №845).

Підпунктом 1 пункту 9 розділу VI "Прикінцевих та перехідних положень" Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів (п.2 Порядку №845)

Отже, з урахуванням зазначених обставин, враховуючи те, що виплата за виконавчим листом №2а-461/2010 повинна була бути здійснена до 23.12.2013 року, проте позивач отримав кошти лише 24.11.2017 року, тобто більше ніж три місяці, позивач має право на отримання компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Позивачем в позовних вимогах поставлено питання щодо зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити невиплачену суму компенсації за період з 23.09.2013 р. по 24.11.2017 р. в розмірі 3 % річних згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", проте суд відмовляє у задоволенні вимог щодо зазначеного адресата, оскільки за вище наведеними приписами законодавства компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується саме центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тобто Державною казначейською службою України.

Таким чином, суд вважає за необхідне для повного захисту порушеного права позивача зобовязати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 невиплачену суму компенсації за період з 23.09.2013 р. по 24.11.2017 р. в розмірі 3 % річних згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Отже, оскільки Законом України № 4901 та Порядком № 845 чітко встановлено компетенцію саме Державної казначейської служби України щодо нарахування та виплати компенсації за несвоєчасну виплату заборгованості за рішенням суду, суд вважає, що позовні вимоги про визнання дій Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації за несвоєчасну виплату заборгованості за рішенням суду протиправними є такими, що задоволенню не підлягають.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (вул. Кутузова, буд. 30б, смт. Петриківка, Дніпропетровська область, 51800, і.к. НОМЕР_1) до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (вул. Челюскіна, буд.1 м. Дніпро, 49000), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 невиплачену суму компенсації за період з 23.09.2013 р. по 24.11.2017 р. в розмірі 3 % річних згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_1