Справа № 553/2382/17
Суддя: Новак Ю. Д.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2382/17
Провадження № 2-а/553/31/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.08.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Новака Ю.Д.,

за участю секретаря: Каленіченко В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського об»єнаного Управлівління Пенсійного фонду в Полтавській області про зобов'язання відповідача вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії в розмірі 80 відсотків починаючи з 01.01.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала до суду адміністративний позов до Полтавського об»єднаного Управління Пенсійного фонду в Полтавській області про зобов»язання відповідача вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії в розмірі 80 відсотків починаючи з 01.01.2015 року, призначеної на підставі ст. 37 ЗУ «Про Державну службу», пенсії в розмірі 80% заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що має 18 років 09 місяців стажу державного службовця, з них у митних органах України, до виходу на пенсію, працювала на різних посадах в Полтавській митниці. За станом здоров"я була вимушена звільнитися із служби за наслідками чого призначена пенсія починаючи з 10.05.2013 року.

В подальшому, в січні місяці 2015 року, позивач звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про зобов»язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та індексації заробітної плати, відображеної в довідці № 99 від 29.12.2014р., виданій Полтавською митницею Міндоходів, відповідно до законодавства з дати призначення пенсії 10.05.2013 р.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 02.03.2015р. зазначений позов задоволено частково: визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві в перерахунку ОСОБА_1 пенсії по 2-гій групі інвалідності, призначеної згідно Закону України "Про державну службу", за період з 10 травня 2013 року з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії по 2-гій групі інвалідності, призначеної згідно Закону України "Про державну службу", за період з 10 травня 2013 року, з урахуванням сум, вказаних у довідці Полтавської митниці державної фіскальної служби України № 99 від 29.12.2014 року, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, а також нарахувати та провести відповідні виплати з урахуванням уже виплачених сум.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2015 р. апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві задоволено частково та визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві в перерахунку ОСОБА_1 пенсії по 2 групі інвалідності, призначеної згідно Закону України "Про державну службу", за період з 01 січня 2015 року з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної домоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку.

Касаційною інстанцією постанова Харківського апеляційного суду залишена без змін.

Як наслідок, 20.07.2015 року, Управлінням Пенсійного Фонду України надано відповідь на запит № 72/Г-02 відповідно до якого, Пенсійний фонд здійснює перерахунок та визначає зменшений розмір пенсії з 80 відсотків до 60 відсотків ( Згідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» /№ 76-УIII, 28.12.2014 року).

Відповідно до частини 1статті 37 Закону України «Про державну службу», чинну на час призначення пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до частини 4 статті 37 Закону України «Про державну службу», чинну на час призначення пенсії, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Саме виходячи з цих норм починаючи з 10.05.13 року позивач вважає, що має бути призначена пенсія з розрахунку 80 відсотків заробітку.

Відповідачем до суду надано відзив згідно з яким, відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-УШ від 28.12.2014 року були внесені зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу», які набули чинності з 1 січня 2015 року.

Дана стаття передбачає, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків від суми їх заробітної плати, з якої були сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державним службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідно посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої були сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року №865 розмір виплат, крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60.

Таким чином, перерахунок пенсії по 2-ій групі інвалідності проведений відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», чинну станом на 1 січня 2015 року.

У задоволенні позову просив відмовити за безпідставністю.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та надані відповідачем заперечення, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що Позивач перебуває на обліку в Полтавському об»єнадному Управлівлінні Пенсійного фонду в Полтавській області та отримує пенсію за віком з 10.05.2013 року, як державний службовець в розмірі 80 % заробітної плати.

20.07.2015 року, Управлінням Пенсійного Фонду України надано відповідь на запит № 72/Г-02 відповідно до якого, Пенсійний фонд здійснює перерахунок та визначає зменшений розмір пенсії з 80 відсотків до 60 відсотків ( Згідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України /№ 76-УIII, 28.12.2014 року).

20.12.2014 року Полтавською митницею Міндоходів України позивачу видано довідку № 99 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою, в якій просить здійснити перерахунок пенсії період з 01.01.2015 року на підставі ухвали Вищого Адміністративного суду України від 21 червня 2017 року (справа К/800/34334/15).

Проте, Відповідачем було відмовлено Позивачу щодо перерахунку пенсії із розрахунку 80 % середньої заробітної плати відповідно до наданої позивачем копії довідки № 99 від 29.12.2014 року , виданої Полтавською митницею ДФС.

У зв'язку з чим Позивач звернувся до Відповідача з позовною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно ст.ст. 3, 6, 22, 64 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року (в редакції від 13.06.2012 року, чинній на час призначення позивачу пенсії 29.05.2013 року), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 33 вищевказаного Закону передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці", в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата; додаткова заробітна плата, яка включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Пунктом 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір обов'язкове державне пенсійне страхування.

Позивачу Полтавською митницею ДФС Державної фіскальної служби України видано довідку в яку включені суми надбавки за високі досягнення у праці, надбавка за безперервну службу, надбавка за здійснення митного контролю, надбавки за особливі умови праці, премії, премії за рахунок економії заробітної плати, інші виплати: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань, з яких сплачені страхові внески.

Враховуючи наведені вище положення законодавства України, суд приходить до висновку, що вищевказані виплати входять до структури оплати праці позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, суд враховує, що Позивач неодноразово звертався до Відповідача, а потім, ув'язку з бездіяльністю останнього визнаного рішеннями попередніх судів, до суду з вимогою щодо перерахунку пенсії не з підстав підвищення заробітної плати державних службовців, а з підстав неврахування при визначенні розміру його пенсії всіх складових заробітної плати, з якої обчислюється його пенсія.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що бездіяльність Відповідача щодо проведення перерахунку пенсії Позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Положеннями ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що перерахунок призначеної пенсії провадиться з таких строків: при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа; при настанні обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15-го числа. У випадках, передбачених статтями 35 і 47 цього Закону, перерахунок пенсії провадиться із строків, зазначених у цих статтях.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 28 травня 2013 року (№21-97а13), від 4 березня 2014 року (№ 21-3а14), від 16 вересня 2014 року (№21-314а14), від від 17 грудня 2013 (№ 21-348а13).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 29 листопада 1991 року заява № 12742/87 (PineValleyDevelopmentsLtdandOthersv. Ireland) й "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року заява № 25921/02 Європейський суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути "наявним майном", або коштами, уключаючи позови, для задоволення їх позивач може обґрунтувати їх принаймі "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймі законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»від 02 березня 2005 року заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02 ("VonMaltzanandOthersv. Germany"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року в справі "Брумареску проти Румунії" зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 610). Також у Рішенні від 13 грудня 2001 року у справі "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109). У рішенні від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" Суд наголосив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином установленої соціальної допомоги може становити втручання в право власності.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 46 Конституції України, Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.2,6,32,73,74,94,122,123, 139,162,242-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського об»єнаного Управління Пенсійного фонду в Полтавській області - задовольнити.

2.Скасувати розпорядження № 142418 від 15.07.2015 року Управління Пенсійного фонду України Ленінського району міста Полтави;

3.Зобов'язати Полтавськое об»єнане Управління Пенсійного фонду в Полтавській області, за період з 01 січня 2015 року здійснити перерахунок раніше призначеної на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії по другій групі інвалідності як державному службовцю ОСОБА_1 в процентному розмірі 80 % від сум її заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та індексації заробітної плати відповідно довідки від 29.12.2014 року № 99 , а також, нарахувати та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум зі збереженням суми індексації при перерахунку пенсії за період отримання пенсії з 10.05.2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак