Справа № 310/3566/18
Суддя: Крамаренко А. І.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/3566/18
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

у складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом. В позові вказала, що 07.05.2018 року інспектором роти №1 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 її було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до змісту постанови, її було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона керувала транспортним засобом та здійснила стоянку у смузі руху громадського транспорту, позначених знаком 5.11 п.п. 17.1.

Вважає дії відповідача протиправними, а винесену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, в зазначений у постанові час вона не здійснювала стоянку або зупинку на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11.

Навпаки вона пояснювала інспектору, що зупинилась у відповідності до вимог п.15.10 ПДР на тротуарі легковим автомобілем, поставивши на краю тротуару, де для руху пішоходів залишилось щонайменше 2 м. Як вона пояснювала зупинка на тротуарі була вимушена, адже їй стало недобре і з метою упередження будь-яких негативних наслідків для оточуючих, виконавши правила дорожнього руху, вона здійснила стоянку у дозволеному місці.

Просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по стправі про адміністративне правопорушення у сфері збезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №282134 від 07.05.2018 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву пророзглядсправи у її відсутність, просила позов задовольнити.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов. Захначив, що під час несення служби 07.05.2018 року о 17 год. 20 хв. відповідач особисто бачив та показував позивачу, що смуга на якій стоїть автомобіль «Volkswagen Touareg», н.з. АР4539ВТ за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, позначена дорожнім знаком 5.11 та розділена суцільною лінією 1.2., яку перетинати заборонено. Відтак, водій ОСОБА_1 порушила пункт 17.1. ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, за яке за частиною 3 ст. 122 КУпАП і була притягнута до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 72-76 КАС України (в редакції Закону №2147-VІІІ), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Докази суду надають учасники справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Судом встановлено, що 07.05.2018 року інспектором роти №1 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ВР №282134 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Як вбачається з оскарженої постанови, 07.05.2018 року о 17 год. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, н.з. АР4539ВТ, за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, здійснила стоянку у смузі для руху громадських транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п. 17.1. на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Зупинка позивачем транспортного засобу на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній знаком 5.11, підтверджується наданим відповідачем відеозаписом.

Зазначеним відеозаписом спростовуються і твердження позивача щодо зупинки нею транспортного засобу на тротуарі у відповідності до вимог п. 15.10 ПДР України.

Як на окрему підставу для скасування оскарженої постанови позивач ОСОБА_1 посилається на незаконність розгляду справи на місці її зупинки. У звязку з цим суд зазначає наступне.

Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, вказано наступне.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення регулювання відносин у сері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року статтю 258 КУпАП було доповнено частиною другою наступного змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Правопорушення за ч.3 ст. 122 КУпАП, за вчинення якого був притягнутий до адміністративної відповідальності позивач, відноситься до адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а тому за правилами ч.2 ст. 258 КУпАП відповідач не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення.

Процедура розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачена частиною 2 ст. 258 КУпАП і узгоджується з рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, який вказав що розгляд справ посадовою особою у порядку скороченого провадження може бути застосований лише у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган ( посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а отже відсутні підстави для задоволення позову. Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 19, 72- 80, 241 - 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.І. Крамаренко