Справа № 489/4009/18
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/4009/18
Номер провадження 2-а/489/202/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Тихонової Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Паламарчука Артема Андрійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом до відповідача, яким просив визнати дії інспектора патрульної поліції Паламарчука А.А. - щодо неналежного розгляду справи про адміністративне правопорушення - протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 198735 від 07.06.2018 року та закрити провадження у справі.

Позивач вказує на те, що 07.06.2018 року він рухався на транспортному засобі «ИЖ 2126» державний номер НОМЕР_1, та був зупинений інспекторами патрульної поліції, якими в подальшому винесено Постанову та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, посилаючись на те, що позивач начебто не зупинив транспортний засіб перед пішохідним переходом, перед яким вже стояв автомобіль, що рухався в попутному напрямку.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що:

- відповідач при розгляді справи не роз'яснив позивачу права та обов'язки;

-відповідач не надав оцінку всім доказам, не провів розгляд справи у порядку, передбаченому чинним законодавством;

-інспектор виніс постанову без додержання вимог щодо її форми, а саме не зазначив технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Згідно наданого відзиву представник відповідача вказував, що:

-працівником поліції встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення;

-відповідачем проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення належним чином, а саме позивачу роз'яснено права та обов'язки, порядок та строки оскарження постанови;

-відповідачем правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача та вручено останньому під підпис.

Ухвалою від 21.06.2018 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно ч.2 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від учасників справу про проведення судового засідання з повідомленнями (викликом) сторін не надходило, відтак суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі сторін.

Встановивши фактичні обставини, з'ясувавши взаємовідносини, які склались між сторонами, дослідивши надані сторонами докази, суд виходить з такого.

07.06.2018 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ИЖ 2126» державний номер НОМЕР_1, в м. Миколаєві по вул. Пушкінській. Його було зупинено працівниками УПП в Миколаївській області ДПП, за вчинення порушення ПДР України, а саме: позивач не зупинився наближаючись до пішохідного переходу, перед яким вже стояв автомобіль, що рухався в попутному напрямку. Інспектором УПП винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 198735 за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду пішохідних переходів тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

При цьому, частина 2 цієї статті передбачає, що поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до розд.3 ч.4 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

При цьому, згідно з розд.3 ч.9 Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Доводи наведені відповідачем у відзиві щодо проведення інспектором розгляду справи про адміністративне правопорушення не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки на їх підтвердження суд не надано жодних належних доказів.

Рапорт інспектора Паламарчука А.А. суд не вбачає, як належний доказ, що може підтверджувати викладені у відзиві доводи та факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення (порушення ПДР України), оскільки позивачем оскаржуються дії саме цієї посадової особи.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення та його вини (матеріали фотозйомки, відеозйомки, покази свідків тощо), проведення інспектором розгляду справи про адміністративне правопорушення належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства, представником відповідача не надано.

Доводи позивача щодо того, що в оскаржуваній Постанові не міститься даних про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не можуть бути прийняті судом до уваги, через те, що матеріали справи не містять взагалі відомостей про відеозапис, яким фіксувався факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність…, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вбачає, що вимоги позивача в частині скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про визнання дій інспектора щодо розгляду справи на місці зупинки неправомірними не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 р. ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, з аналізу наведених норм діючого законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, розгляд справи на місці вчиненні правопорушення не є порушенням з боку інспектора патрульної поліції.

Відповідно до п.4, п.6 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи недоведення відповідачем події адміністративного правопорушення та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення позивача до відповідальності необхідно закрити.

Згідно ст. 139 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 30, 72, 73, 241-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Паламарчука Артема Андрійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не автоматичному режимі серії ВР № 198735 від 07.06.2018 року відносно ОСОБА_1.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 -закрити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Паламарчука Артема Андрійовича про визнання дій неправомірними - відмовити.

Позивач - ОСОБА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1;

Відповідач - інспектор роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Паламарчук Артем Андрійович, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-б.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 20.08.2018.

Суддя Н.С. Тихонова