Справа № 802/393/18-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/393/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

14 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Товбуха Богдана Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року (ухвалене в м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту охорони здоров'я Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування висновку в частині відмови в задоволенні позовних вимог,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту охорони здоров'я Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування висновку.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що висновок клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров'я Вінницької облдержадміністрації від 05.07.2017 року не узгоджується з нормами Основ законодавства України про охорону здоров'я, Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 , Порядком контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28 вересня 2012 року № 752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року за № 1996/22308, Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров'я України, Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 лютого 2016 р. за № 286/28416.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні адміністративного позову, а також в частині невинесення судом першої інстанції окремої ухвали по факту надання відповідачем суду підробленого письмового доказу та винесення окремої ухвали по факту обмеження доступу незрячого учасника судового процесу до правосуддя позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні адміністративного позову; винести окрему ухвалу по факту обмеження доступу незрячого учасника судового процесу до правосуддя; окрему ухвалу по факту надання відповідачем суду підробленого письмового доказу, ухвалити постанову, якою адміністративний позов в оскаржуваній частині задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

17 липня 2018 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому вказано на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Позивач доводи апеляційної скарги підтримав просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд відмовити в задоволенні її вимог.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про задоволення адміністративного позову та відмовою у винесенні окремих ухвал.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи неоспорені факти про те що 01.02.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до в.о. міністра охорони здоров'я ОСОБА_4, голови Вінницької обласної Ради ОСОБА_5, постійної комісії Вінницької ОДА з питань охорони здоров'я, комітету ВРУ з питань охорони здоров'я щодо неякісного надання медичної допомоги. Вказане звернення листом від 17.05.17 р. за № 3.49-Г-7700 направлено до Департаменту охорони здоров'я Вінницької обласної державної адміністрації для проведення клініко-експентної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_2

У зв'язку із даним зверненням, 05.07.2017 р. клініко-експертною комісією Департаменту охорони здоров'я Вінницької облдержадміністрації проведено засідання, за наслідком якого складено протокол.

В даному протоколі КЕК ДОЗ Вінницької облдержадміністрації зафіксовано, що надання медичної допомоги ОСОБА_2 повністю відповідає вимогам уніфікованого клінічного протоколу екстреної, первинної, вторинної (спеціалізованої), третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги пацієнтам з цукровим діабетом 1 типу (наказ МОЗ України від 29.12.2014р. №1021). Медична документація велася відповідно до вимог наказу МОЗ України від 26.07.1999 р. № 184.

За наслідком проведеної клініко-експертної оцінки складено Висновок «за результатами клініко-експертної оцінки», у висновку якого зазначено:

" Клініко -експертною комісією опрацьовано усі матеріали справи. За результатами вивчення та обговорення, опираючись на дані медичної документації, комісія прийшла до наступних висновків: На етапі стаціонарної медичної допомоги помилок не виявлено. Фактори, які могли вплинути на розвиток ускладнень відсутні.

Причиною появи діабетичної ретинопатії та втрати зору могло статися внаслідок фізичного навантаження, підвищення артеріального тиску та інших причин. Інфузійна терапія , яка проводилася у відділенні АРІТ ВОКЕД не була об'ємною та не могла стати причиною погіршення стану очного дна, також в літературній практиці не зустрічаються випадки ускладнення з боку очей після об'ємної інфузійної терапії. Розвиток діабетичної ретинопатії є закономірним процесом при цукровому діабеті 1 типу, особливо з великим стажем захворювання ( стаж цукрового діабету 1 типу у громадянина ОСОБА_2 на момент лікування у стаціонарі був 29 років).

Аналізуючи еклектичність скарг та вимог громадянина ОСОБА_2, ставиться під сумнів його психологічний та психічний стан, який потребує уточнення. Громадянин ОСОБА_2 незаконним шляхом збирає та розповсюджує інформацію про стан здоров'я громадян, в тому числі ОСОБА_7

Надання медичної допомоги ОСОБА_2 повністю відповідає вимогам уніфікованого клінічного протоколу екстреної, первинної, вторинної (спеціалізованої), третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги пацієнтам з цукровим діабетом 1 типу (наказ МОЗ України від 29.12.2014р. №1021).

Медична документація велася відповідно до вимог наказу МОЗ України від 26.07.1999р.№ 184".

Не погоджуючись із даним висновком, вважаючи його протиправним та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з перевищенням повноважень, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що висновок клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров'я Вінницької облдержадміністрації від 05.07.2017 року не узгоджується з нормами Основ законодавства України про охорону здоров'я, Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 , Порядком контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28 вересня 2012 року № 752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року за № 1996/22308, Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров'я України, Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 лютого 2016 р. за № 286/28416, так як комісією оцінювалась якість наданої медичної допомоги та її відповідність нормативам і стандартам, а не психічний/психологічний стан заявника та визначення законності/незаконності збирання та розповсюдження певної інформації про іншу особу. Останнє взагалі виходить за межі медичних знань. Щодо визнання протиправним висновку з підстав наявність конфлікту інтересів, оскільки до складу комісії включено ОСОБА_8- заступника головного лікаря з медичної роботи ВОКВЕЦ, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_8 мав місце обов'язок повідомляти про наявність конфлікту інтересів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої щодо часткового задоволення адміністративного позову та у відмові в задоволенні позовних вимог стосовно визнання в діях суб'єкта владних повноважень складу реального конфлікту інтересів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому суд апеляційної інстанції не переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині, залишаючи його без змін.

Щодо доводів апелянта про наявність конфлікту інтересів, оскільки до складу комісії включено ОСОБА_8- заступника головного лікаря з медичної роботи ВОКВЕЦ, яка займала керівні посади в медичному закладі, що надавав медичну допомогу позивачу у 2008 році, суд зазначає про наступне.

В період перебування позивача на стаціонарному лікуванні ВОКЕД у 2008 році ОСОБА_8 займала керівні посади у вказаному медичному закладі.

Наказом директора ДОЗ ОДА № 571 від 01.06.2017 року ОСОБА_8 була залучена до складу клініко -експертної комісії ДОЗ ОДА.

Відповідно до пункту 7 Розділу 4 Положення №69, до складу КЕК входять: голова, заступники голови (не більше двох), секретар та члени комісії.

Пунктом 10 Розділу 4 Положення №69 встановлено, що секретар КЕК забезпечує ведення протоколів засідань КЕК, а також: відповідає за підготовку документів до засідання КЕК; надає матеріали членам КЕК не пізніше ніж за один день до засідання; готує проект порядку денного та протоколу засідання КЕК; веде протокол засідання КЕК; відповідає за підготовку та подання матеріалів на засідання КЕК; опрацьовує із членами КЕК заяву про відсутність реального чи потенційного конфлікту інтересів, складену в довільній формі; за результатами засідання готує висновок КЕО; бере участь у засіданнях КЕК без права голосу. Після засідання КЕК МОЗ секретар допрацьовує матеріали (протокол та висновок КЕО) з урахуванням зауважень і пропозицій висловлених під час засідання. Протокол засідання КЕК МОЗ підписується секретарем і головою.

Колегія суддів зазначає, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Суд наголошує, що за змістом пункту 6 Розділу 4 Положення № 69, якщо член КЕК МОЗ опиняється в ситуації, яка має або може бути сприйнята як така, що має ознаки реального чи потенційного конфлікту інтересів, він має письмово повідомити про конфлікт інтересів голову КЕК МОЗ перед початком будь якої дискусії або обговорення відповідного питання.

У разі не подання інформації щодо існування конфлікту інтересів, якщо про нього стало відомо після прийняття рішення КЕК МОЗ, таке рішення скасовується головою КЕК МОЗ та призначається повторне засідання КЕК МОЗ.

Оцінюючи вказане положення через призму повноважень секретаря, який хоч і не має права голосу під час засідання комісії, про те має інші повноваження, які на переконання суду свідчать про те, що вони містять ознаки конфлікту інтересів.

Крім того, варто зауважити, що ОСОБА_8 займає адміністративну посаду медичного закладу дії якого оскаржує позивач, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що до секретаря комісії, в даному випадку, необхідно застосовувати ті ж положення, що й до членів КЕК.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_8, яка займає керівні посади у ВОКЕД, була секретарем комісії, тому є усі підстави вважати, що у неї виникає (для усунення підстав щодо неупередженості) обов'язок повідомити про наявність конфлікту інтересів, що в даному випадку зроблено не було, вказане на думку суду апеляційної інстанції є попрушенням вимог Положення № 69.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, колегія суддів вважає, що доводи апелянта в досліджуваній частині знайшли своє підтвердження, а тому, адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у винесенні окремої ухвали по факту службового підроблення вчиненого юристом Департаменту охорони здоров'я Вінницької ОДА ОСОБА_9, Головою клініко - експертної комісії ОСОБА_10 та секретарем комісії ОСОБА_8

Так під час судового засідання позивач зазначив, що на вимогу суду першої інстанції відповідачем було надано копію протоколу засідання клініко - експертної комісії від 05.07.2017 року, складеного від руки, який був підписаний головою комісії , заступником голови комісії та членами комісії.

При цьому, друкований протокол засідання клініко - експертної комісії від 05.07.2017 року, який також міститься в матеріалах справи, підписаний : головою комісії ОСОБА_10, секретарем КЕК МОЗ ОСОБА_8, що не відповідає вищезазначеному протоколу, а тому на думку позивача є об'єктивні факти, які свідчать про підроблення з боку відповідача письмового доказу .

Аналізуючи вказані вимоги позивача колегія суддів зазначає слідуюче.

Відповідно до статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Як вбачається з п. 11 Положення №69 протокол засідання КЕК МОЗ підписується секретарем та головою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку оскаржуваний протокол відповідає вимога п.11 вказаного вище положення, у зв'язку з чим відсутні підстави для винесення окремої ухвали.

Також, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить суд постановити окрему ухвалу по факту обмеження доступу незрячого учасника судового процесу до правосуддя.

Частиною 8 статті 249 визначено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Аналізуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що сукупність обставин та доводи позивача не дають підстави для винесення окремої ухвали, так як по суті винесеного рішення судом першої інстанції ОСОБА_2 в цілому було забезпечено доступ до правосуддя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні адміністративного позову не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги в цій частині спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні адміністративного позову, підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаної позовної вимоги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту охорони здоров'я Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування висновку в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту охорони здоров'я Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування висновку в частині відмовлених позовних вимог задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати висновок клініко -експертної комісії ДОЗ ОДА від 07.05.2017 року в цілому, визнавши в діях суб'єкта владних повноважень (клініко -експертної комісії ДОЗ ОДА), складу реального конфлікту інтересів.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В задоволенні апеляційних вимог щодо винесення окремих ухвал по факту надання відповідачем суду підробленого письмового доказу, а також по факту обмеження доступу незрячого учасника судового процесу до правосуддя відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 серпня 2018 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.