Справа № 817/1565/18
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2018 року м. Рівне №817/1565/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Ілюк Ю.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Держгеокадастру у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення від 03.03.2018 №К-657/0-823/0/94-18 та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області прийняти рішення про надання дозволу розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1000 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.02.2018 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,10 га, яка розташована на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області для індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності. Листом від 03.03.2018 Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області розглянуло клопотання позивача та відмовив у його задоволенні з посиланням на неможливість його задоволення, оскільки місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам нормативно-правових актів та Переліку земельних ділянок, які можуть бути передані громадянам у власність. Просила суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 08.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.07.2018.

У встановленні судом строки відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області подано відзив на адміністративний позов. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що у зв'язку з дорученням Кабінету Міністрів України, Головним управлінням прийнято наказ № 615 від 20.12.2017, яким затверджено Перелік земельних ділянок, які можуть бути передані громадянам у власність у І кварталі 2018 року. Вказують про те, що даний перелік було опубліковано на веб-сайті Головного управління (http://rivnenska.land.gov.ua/category/rozporiadzhennia-zemliamy-silskohospodarskoho-pryznachennia). Також вказують про те, що згідно наданих позивачем графічних матеріалів, бажана земельна ділянка не була включена до зазначеного переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які передаються у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації. Зазначає, що право Головного управлінням Держгеокадастру у Рівненській області на вчинення дій щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є дискреційними повноваженнями, а тому задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл є формою втручання у дискреційні повноваження державного органу. Враховуючи викладене, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 10.07.2018 підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті на 26.07.2018.

Ухвалою суду від 26.07.2018 розгляд справи було відкладено на 14.08.2018.

В судове засідання призначене на 14.08.2018 позивач не прибула, про місце, дату та час судового засідання повідомлена належним чином. До початку судового засідання через ВДЗ (канцелярію) суду подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності позивача.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 14.08.2018 не прибув, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином. До початку судового засідання через ВДЗ (канцелярію) суду подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні.

Суд визнає клопотання відповідача про відкладення розгляду справи необґрунтованим, оскільки наведені в ньому причини неявки представника відповідача не є поважними та відповідач не обмежений вибором кола представників.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 21.02.2018 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1000 га, яка розташована на території Старорафалівської сільської ради (за межами населених пунктів) Володимирецького району Рівненської області для індивідуального садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності. До заяви було долучено копію паспорта громадянина України, копію реєстраційного номера облікової карти платника податку, обґрунтування необхідності отримання земельної ділянки та графічні матеріали з вказанням місця розташування земельної ділянки (а.с. 7-10).

Листом №К-657/0-823/0/94-18 від 03.03.2018 Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області розглянуло подане клопотання та відмовило в його задоволенні. Відповідь про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність обґрунтована тим, що на виконання доручення Кабінету Міністрів України Головним управлінням було прийнято наказ №615, яким затверджено перелік земельних ділянок, які можуть бути передані громадянам у власність у І кварталі 2018 року. Зазначено, що даний перелік опубліковано на веб-сайті Головного управління. Відповідач у даній відповіді посилається ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, та зазначає про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с. 11).

Позивач не погоджуючись з відмовою в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання набуття права власності чи користування на земельні ділянки державної або комунальної власності врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України).

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

В матеріалах справи наявне клопотання та додатки до нього, зміст якого вказує на те, що позивачем дотримано вимог законодавства при його оформленні.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведена норма вказує на те, що законодавцем визначено вичерпний перелік на підставі, яких допускається відмова у наданні згаданого дозволу.

Головне управління Держгеокадарстру у Рівненській області у листі №К-657/0-823/0/94-18 від 03.03.2018 покликається на те, що на виконання доручення Кабінету Міністрів України Головним управлінням прийнято наказ №615 від 20.12.2017, яким затверджено перелік земельних ділянок, які можуть бути передані громадянам у власність в І кварталі 2018 року, як на передбачену законом підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то суд зазначає наступне.

Наказом №615 від 20.12.2017 "Про затвердження Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані громадянам у власність у І кварталі 2018 року на території Рівненської області" відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, затвердженої постановою КМУ від 07.06.2017 року № 413 "Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", Положення про Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308, затверджено перелік земельних ділянок, які можуть бути передані громадянам у власність в І кварталі 2018 року на території Рівненської області (а.с.25-27).

Так, пунктом 1 даної постанови Кабінету Міністрів України затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

Зі змісту цієї Стратегії вбачається, що така не регулює відносини, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами під час передачі у власність чи користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Більше того, зазначена постанова Уряду не містить посилань на норми Закону, на виконання яких вона прийнята.

Таким чином, суд вважає, що постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року за №413 не являється тим нормативно-правовим актом, який прийнятий на виконання закону, що встановлює вимоги з приводу порядку надання у власність чи користування земельних ділянок.

А відтак, невідповідність положенням наведеної постанови Кабінету Міністрів України безпідставно трактується відповідачем як передбачена законом підстава (ч.7 ст.118 ЗК України) для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області діяло не у відповідності до норм чинного законодавства, а саме відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для ведення індивідуального садівництва, з підстав які не передбачені положеннями ст.118 ЗК України.

Отже, позовна вимога про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №К-657/0-823/0/94-18 від 03.03.2018 належить до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області прийняти рішення про надання дозволу розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1000 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст. 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

У зв'язку з цим, суд вважає, що найбільш ефективним із можливих способів захисту порушеного права є визнання відмови протиправною та зобов'язання розглянути клопотання повторно.

Аналогічна правова позиція викладене у постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі за №820/4436/17 та від 11.04.2018 у справі за №806/2208/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в межах спірних правовідносин вірним способом відновлення порушеного права позивача є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області повторно розглянути заявлене 21.02.2018 позивачем клопотання та за наслідками його розгляду, згідно вимог ст.118 ЗК України прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкти владних повноважень частково не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача - ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області судовий збір у розмірі 352, 40 грн.

Оригінал квитанції знаходить в матеріалах справи (а.с. 4).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш ИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області (вул.С.Петлюри, 37, м.Рівне, 33013, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області №К-657/0-823/0/94-18 від 03.03.2018.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.02.2018 про надання дозволу розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1000 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області судовий збір у розмірі 352, 40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 серпня 2018 року.

Суддя Жуковська Л.А.