Справа № 804/2230/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Справа № 804/2230/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
27 березня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_2 до пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2, період його роботи на Павлоградському міжколгоспному комбікормовому заводі, перейменованого на ОСОБА_3 міжколгоспний комбікормовий завод, газоелектрозварником 6 заряду з 23.08.1984 року по 20.08.1992 року;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стажу за Списком №2, що дає право на пенсію на пільгових умовах, період його роботи на Павлоградському міжколгоспному комбікормовому заводі, перейменованого на ОСОБА_3 міжколгоспний комбікормовий завод, газоелектрозварником 6 розряду з 23.08.1984 року по 20.08.1992 року;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_2 з 30.08.2017 року нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно із пунктом «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
02 квітня 2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) на 02.05.2018 року.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Згідно з частинами 2, 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Відповідач адміністративний позов не визнав, 24.04.2018 року подав на нього відзив, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву зазначалося, що згідно наданих позивачем документів на момент звернення за призначенням пенсії на пільгових умовах він мав загальний страховий стаж 35 років 4 місяці 17 днів, з них пільговий стаж на пільгових умовах за списком №2 - 4 роки 8 місяців 06 днів. В призначенні пенсії ОСОБА_2 було відмовлено на законних підставах, оскільки він не має на момент звернення до УПФУ необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. Вважає прийняте рішення законним, обґрунтованим, у звязку із чим, просять відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
31.08.2017р. позивач звернувся до Юріївського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно із пунктом «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З матеріалів справи вбачається, що 14.11.2017 року Павлоградським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області було винесено Рішення (протокол) № 2280 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах на підставі п. «б» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку із відсутністю необхідного пільгового стажу, а саме, підтвердженим є лише стаж за списком № 2 4 роки 8 місяців 6 днів, замість 12 років 6 місяців.
Судом також встановлено, що прийняттю відповідачем Рішення № 2280 від 14.11.2017 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах передувала перевірка, проведена начальником відділу контрольно-перевірочної роботи управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо обґрунтованості (відповідності) документів для оформлення пенсії ОСОБА_2 за період роботи з серпня 1984 року по серпень 1992 року, виданих ОСОБА_3 міжгосподарським комбікормовим підприємством.
Згідно з Довідкою №139-05/04 від 14.11.2017 року, наданої за результатами перевірки зазначено, що накази щодо прийому, звільнення, переведення, надання відпусток, технічні умови (характеристики) робочого місця на збереженні відсутні, згідно відомостей нарахування заробітної плати неможливо визначити доплату та використання додаткових відпусток за шкідливі умови праці, останнім не проводилась атестація робочих місць, а отже, немає законних підставі для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 період роботи позивача з 23.08.1984р. по 20.08.1992р. на вищевказаному підприємстві.
Не погодившись з вказаними діями пенсійного органу, позивач звернувся до суду з позовом.
Суд зазначає, що умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають пільгових характер роботи, визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення"від 05.11.1991 року № 1788 XII та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 - IV.
Відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Згідно з ч. 4 ст.13 цього Закону, порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.
За правилами ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ОСОБА_5 Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці, виданій позивачу 21.08.1980 року, в період з 23.08.1984 року по 01.04.1996 року він працював газоелектрозварником на Павлоградському міжгосподарському комбікормовому заводі (з 07.04.1992 року- Варварвський міжгосподарський комбікормовий завод).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 637, застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Списки № 1, 2 були затверджені постановою ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 01 січня 2018 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно записів в трудовій книжці та уточнюючих довідок, що надавались відповідачу ОСОБА_3 міжгосподарським комбікормовим заводом для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, підтверджується, що в період з 23.08.1984 р. по 01.04.1996р. позивач працював повний робочий день, виконуючи роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці в наступні періоди:
- з 23.08.1984р. по 31.12.1991р. - за професією «газоелектрозварник 6 розряду», що передбачена в розділі ХХХІІ «загальні професії» код КП Списку № 2, затвердженому ОСОБА_5 Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року;
Отже, з зазначених документів позивача вбачається, що зокрема у період з 23.08.1984р. по 20.08.1992р. (7 років 11 місяців 28 днів) позивач працював на ОСОБА_3 міжгосподарському комбікормовому заводі на посадах, які передбачені Списком №2.
За таких обставин, твердження відповідача про не підтвердження наявності пільгового стажу ОСОБА_2 на посадах, що дають право на призначення пенсії на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є безпідставним та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.
Суд також зазначає, що відповідачем, хоча і не зараховується до пільгового стажу період роботи на ОСОБА_3 міжгосподарському комбікормовому заводі з 23.08.1984р. по 20.08.1992р у якості пільгового стажу, між тим, не заперечується факт наявності у позивача пільгового стажу за Списком № 2 4 роки 8 місяців 6 днів.
Таким чином, враховуючи те, що робота, яку виконував позивач протягом періодів, зазначених у трудовій книжці та довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач досяг віку 55 років на момент звернення за призначенням пенсії (дата народження позивача 11.06.1962 року), загальний стаж його роботи становить 35 років 4 місяці 17 днів, пільговий стаж становить 12 років 8 місяців 4 дні (в тому числі з урахуванням пільгового стажу, що визнається відповідачем за період роботи ОСОБА_2 на ОСОБА_3 міжгосподарському комбікормовому заводі - 4 роки 8 місяців 6 днів) на зазначеній роботі і подав до Управління ПФУ відповідні документи, суд вважає, що позивач має право на пільгову пенсію відповідно до вимог пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
Що стосується посилання відповідача на відсутність документів, що підтверджують проведення атестації робочого місця на якому працював позивач за спірний період - з 23.08.1984р. по 20.08.1992р., та як на підставі для не зарахування вказаних періодів до пільгового стажу позивача, суд вважає такі твердження безпідставними, виходячи з наступного.
Так, Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Отже, для підтвердження пільгового стажу за періоди роботи позивача з 23.08.1984 р. по 20.08.1992 р., який є спірним для відповідача, доказів проведення атестації робочих місць за умовами праці не потрібно, оскільки вказані періоди, відповідно до норм діючого законодавства зараховуються до пільгового стажу за наявності відповідних записів в трудовій книжці і умови обовязкової атестації робочих місць не передбачають.
Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку(п. 1.6 Порядку № 21-1).
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку(п. 1.6 Порядку № 21-1).
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелімі с дня відправлення заяви.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніш трьохмісяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону (п. 1.7 Порядку № 21-1).
З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2017 року позивачем до Юр`іївського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області було подано заяву про призначення пенсії та необхідні документи, що підтверджують пільговий стаж, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Згідно з пунктом 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно п.4.7 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
З аналізу наведених норм судом зроблено висновок, що УПФУ при вирішенні питання про призначення пенсії наділене дискреційними повноваженнями, при цьому, при наявності звернення особи за призначенням пенсії суб'єкт владних повноважень повинен прийняти рішення.
Як було зазначено раніше, відповідачем було прийнято Рішення від 14.11.2017 року № 2280 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах за п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З прохальної частини позову вбачається, що позивачем вказане рішення не оскаржене, хоча і поставлено питання про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування ОСОБА_2 до пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 період його роботи на Павлоградському міжколгоспному комбікормовому заводі (перейменованого в ОСОБА_3 міжколгоспний комбікормовий завод) газоелектрозварником 6 розряду з 23.08.1984 року по 20.08.1992 року.
Суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати прийняте Павлоградським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступником якого являється Головне управління Пенсійного фонду України В Дніпропетровській області) Рішення від 14.11.2017 року № 2280 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах за п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії (частини 1 та 2 ст. 245 КАС України).
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За таких обставин, суд зазначає, що, оскільки вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв'язку із чим, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії на пільгових умовах та зобов'язати врахувати стаж роботи на посаді газоелектрозварювальника 6 розряду на Павлоградському міжгосподарському комбікормовому заводі, реорганізованого в ОСОБА_3 міжгосподарський комбікормовий завод за період з з 23.08.1984 року по 20.08.1992 року, як пільговий та призначити ОСОБА_6 пенсію на підставі п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 30.08.2017 року.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Всупереч цьому, відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї відмови у задоволенні заяви позивача.
Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи, а саме трудовою книжкою та довідкою, виданою ОСОБА_3 міжгосподарським комбікормовим заводом, підтверджується, що ОСОБА_2 працював на посаді газоелектрозварювальника 6 розряду та має достатній стаж роботи, що дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З урахуванням викладеного, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень ч. 1 ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 73-78, 90, 241 - 246 КАС України суд,-
Визнати протиправним та скасувати Рішення Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 2280 від 14.11.2017 р. про відмову ОСОБА_2 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" .
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період його роботи на посаді газоелектрозварювальника 6 розряду на Павлоградському міжгосподарському комбікормовому заводі, реорганізованого в ОСОБА_3 міжгосподарський комбікормовий завод за період з з 23.08.1984 року по 20.08.1992 року.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 30.08.2017 року про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" з врахуванням періоду роботи на посаді газоелектрозварювальника 6 розряду на Павлоградському міжгосподарському комбікормовому заводі, реорганізованого в ОСОБА_3 міжгосподарський комбікормовий завод за період з 23.08.1984 року по 20.08.1992 року, з прийняттям рішення за результатами їх розгляду, починаючи з 30.08.2017 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтею 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя ОСОБА_1