Справа № 404/2807/18
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року справа № 404/2807/18

провадження № 2-іс/811/85/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного /письмового/ провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1, пров. Береговий,1, м. Кропивницький,25014

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вул. Соборна,7а, м. Кропивницький,25006

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Кропивницький з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії ГУПФУ в Кіровоградській області щодо невизнання за ОСОБА_1 стажу роботи в зоні ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в розмірі 64 робочі дні за періоди з 17.05.1989 по 17.06.1989 рр. та за період з 12.12.1990 по 12.01.1991 р.р. та статусу ліквідатора наслідків Чорнобильської ядерної катастрофи;

- визнати неправомірними дії ГУПФУ в Кіровоградській області вчинені в 2012 році щодо перерахування та зменшення йому розміру пенсії на підставі його неправочинних припущень щодо розрахунку та виплати йому заробітної плати за роботу в зоні ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи;

- зобовязати ГУПФУ в Кіровоградській області провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1, у відповідності зі стажем його роботи ліквідатором в зоні ліквідації наслідків Чорнобильської ядерної катастрофи в розмірі 64 робочі дні, за період роботи 17.05.1989 по 17.06.1989 рр. та за період з 12.12.1990 по 12.01.1991 р.р., на підставі довідки №621 від 30.11.2005р. та довідки №38 від 30.01.2012 р. ПАТ "Автобусний парк" 13257, відповідно до дійсної та нарахованої йому заробітної плати;

- зобовязати ГУПФУ в Кіровоградській області виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 р. відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було неправомірно зменшено розмір пенсії, яку йому призначено, відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що позов є безпідставним. Так, позивач зазначає, що позивачем надано довідку про заробітну плату, отриману за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, відповідної до якої ГУПФУ і здійснюється нарахування та виплата пенсії позивачу, в тому числі і по теперішній час. У задоволенні позовних вимог просили відмовити (а.с.42-43)

Дослідивши письмові докази у справі суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1П, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію з моменту призначення, по інвалідності ІІІ групи, в розмірі фактичних збитків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Кіровського районного суду від 13.04.2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2012р., визнано неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у відповідності до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, відзначеної ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" з 08.08.2010 р. до моменту звернення до суду (тобто до 08.02.2011р.); зобовязано УПФУ в м. Кіровограді здійснити призначення та проводити виплати пенсії ОСОБА_1, у відповідності до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунків мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 08.08.2010 р. по момент звернення до суду, тобто по 08.02.2011р., з урахуванням сплачених сум.

На виконання судового рішення, згідно розпорядження від 10.05.2011 р. управлінням пенсійного фонду проведено перерахунок за період з 08.08.2011року по 08.02.2011року. Зокрема, з 08.08.2011 р. основний розмір пенсії 4254,00 грн., додатковий 354,50 грн., загальний розмір 4608,50 грн.; з 01.10.2010р. (мін. пенсія 723,00грн.) основний розмір пенсії 4338,00 грн., додатковий 361,50грн., загальний 4699,50 грн., з 01.12.2010 р. (мін. пенсія 734,00грн.) основний розмір 4404,00грн., додаткова пенсія 367,00грн., загальна 4771,00 грн.; з 01.01.2011 р. по 08.02.2011р. (мін. пенсія 750,00 грн.) основна пенсія 4500,00грн., додаткова пенсія 375,00грн., загальний розмір пенсії 4875,00 грн. (а.с.75).

При цьому, на думку позивача, управління пенсійного фонду неправомірно здійснено перерахунок його пенсії на підставі довідки №212 від 24.05.2012 р. (а.с.88), не враховано період його роботи в зоні ЧАЕС з 17.05.1989р. по17.06.1989р., що свідчить про порушення його прав.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII ( Закон - № 796-ХІІ).

Відповідно до вимог ст. 1 ст. 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 15 Закону № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Як вбачається ч. 3 ст. 54 Закону № 796-XII, умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок).

Відповідно до вимог п. 1 Порядку механізм обчислення пенсій по інвалідності що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Як убачається пп. 4 п. 3 Порядку, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29 жовтня 1992 р. № 09-3751/1032/3к/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без урахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно із законодавством. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Згідно листа Мінсоцполітики від 9 червня 1995 р. № 224/8.13 передбачено, що підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Наведене свідчить, що головною підставою для здійснення перерахунку пенсії особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, є довідка про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка видається підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Судом встановлено, що відповідачем, на виконання судового рішення, проведено перерахунок та виплату пенсії за період з 08.08.2010 р. по 08.02.2011р.

В подальшому, в тому числі і на виконання рішень судів, управлінням неодноразово проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1, в звязку з наданням довідки про заробіток за період його роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.77-80,82-84,89,94-97,99-105).

Судом встановлено, що управлінням здійснюється нарахування та виплата пенсії позивачу, відповідно до довідки №212 від 24.05.2012р. (а.с.88).

Доказів оскарження вказаної довідки позивачем до суду не надано, що свідчить про її правомірність.

Так, судом встановлено, що для розрахунку пенсії взято заробітну плату, згідно довідки №212 від 24.05.2012 року за червень 1989 р. - 1793,71 грн. та за травень 1989р.-1768,15 грн. Відсоток втрати працездатності 50.

Пунктом 9 Постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 р. встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і пенсії, в звязку з втратою годувальника з числа ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС визначаються за формулою П=Зс х Кзс х 25,4 +50.

Отже, 298,39 (заробітна плата визначена в довідці №212 від 24.05.2012р. від 24.05.2012р) 29.52 + 33,46 премія за рейси) =248 (заробітна плата, яка врахована для нарахування пенсії).

248ч 17 днів х 25,4 + 50 (премія) = 421ч 218 (середня заробітна плата за червень 1989р.) = 1,93119 (Кзс середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії)

1,93119 х 928,81 (середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2006 рік, що застосовується для обчислення пенсії, відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" = 1793,71 х 50% (відсоток втрати працездатності) = 896,85 розмір пенсії, вирахуваний по заробітній платі.

Отже, згідно з вимогами п.12 Порядку №1210 розмір пенсії ОСОБА_1 становить 3267,00 грн. (1452 грн. прожитковий мінімум х 225%).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, шо настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати одержаної в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (п. 1 Порядку).

Пунктом 4 Порядку встановлено, що у разі коли особа попрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25.4.

Пунктом 12 вказаного Порядку передбачено, що у разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сулі індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, І групи - 285 %, II групи -255%. III групи - 225% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії, що не вистачає до зазначених розмірів.

У разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму.

Судом встановлено, що під час призначення пенсії з 2006 року по теперішній час, управлінням пенсійного фонду враховано стаж роботи позивача в зоні ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи в розмірі 64 днів, 1 місяць 16 днів, що підтверджується матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1П.(а.с.44-45).

При цьому, суд зазначає, що зазначений стаж не впливає на розмір пенсії позивача, оскільки пенсія призначалась та нараховувалась, відповідно до постанови КМУ №1210 від 23.11.2011р., що свідчить про відсутність порушень з боку відповідача

Відповідно до ст. 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ст. 50 Закону № 796-XII у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам IIІ групи у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4ст. 54 Закону № 796-XIIу редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по IIІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року № 3491-VI (далі - Закон №3491-VI) розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" доповнено п. 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011).

Відтак, Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст.50,54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання п. 7Закону № 3491-VI від 06.07.2011року Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" № 745, яка набрала чинності з 23.07.2011 року, п. 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210 був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У подальшому, п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" від 22 грудня 2011 року № 4282-VI(набрав чинності 01 січня 2012 року), п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" від 06 грудня 2012 року № 5515-VI(набрав чинності 01 січня 2013 року), установлено, що норми і положення ст.50,54 Закону № 796-ХІІзастосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у 2012 та 2013 роках виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

З правового аналізу вказаних Законів та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та роз'яснень Конституційного Суду України випливає, що в період з 23.07.2011 року по 31.12.2013 року визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, п. 63 якого, зокрема розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено п. 26, яким установлено, що норми і положення, зокрема, ст.50,54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З огляду на наведені обставини та норми закону, починаючи з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року та з 01.01.2015 року відповідач здійснюючи нарахування та виплату позивачу основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у вказаний період, у розмірі визначеному постановами Кабінету Міністрів України діяв правомірно.

Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач діяв правомірно, зазначене виключає можливість задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача поновити та провести нарахування та виплату пенсії.

Перевіряючи доводи позивача щодо звуження його права на пенсію, розмір якої встановлено судовим рішенням, суд виходить з того, що в абзаці 4 п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001, зазначено, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

У абзаці 6 п. 2.1 Рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №1-42/2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) певних положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" зазначено, що Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права.

Так, згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Airey проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Kjartan Asmundsson проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Оскільки пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом не обмежена у часі, тому у разі встановлення права на певний її розмір, вона виплачується у цьому розмірі до того часу, поки не відбудуться зміни у законодавстві.

При цьому, період після ухвалення судом рішення, щодо якого, на думку позивача, порушуються його пенсійні права, і з якого у зв'язку з набранням чинності Закону № 3491-VI органами Пенсійного фонду України проводиться перерахунок пенсій таких категорій пенсіонерів як позивач, не підпадає під період, щодо якого захищено порушене право позивача і який досліджувався судом при вирішенні спору у 2011 році.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах «Arras та інші проти Італії»,«Сухобоков проти Росії»).

У абзаці 10 п. 2.1 Рішення від 26 грудня 2011 року №1-42/2011 Конституційний Суд України відзначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Відтак, доводи позивача що відповідач протиправно припинив йому виплату пенсії у розмірі встановленому судовим рішенням, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, правових висновках Конституційного Суду України, Європейського суду з прав людини та є безпідставними.

Щодо посилання відповідача на пропущення строків для звернення до суду, суд зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправним припинення виплати пенсії відповідачем з 2012 року.

Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), суд вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати частину другу статті 122 КАС України та при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, законах України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Таким чином, позивачем строки для звернення до суду не пропущено.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлени статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача субєкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Суд зазначає, що позивачем не доведено факт, що управлінням здійснюється нарахування та виплата пенсії на підставі недостовірних документів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судові витрати розподілити відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 17.08.2018 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_2