Справа № 404/1558/16-а (2-а/404/914/16)
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 404/1558/16-а (2-а/404/914/16)

провадження № К/9901/22060/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 404/1558/16-а (2-а/404/914/16)

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про зобов'язання вчинити певні дії;

за заявою ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України (суддя Мойсюк М. І.) від 14 липня 2016 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, в якому просив зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок і виплату пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII, в редакції, чинній станом на день призначення позивачу пенсії по втраті годувальника) з моменту смерті годувальника до моменту досягнення ним двадцяти трьох річного віку, а саме з 10 квітня 2013 року по 29 вересня 2015 року.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що відмова Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді в перерахунку його пенсії по втраті годувальника є незаконною та необґрунтованою, оскільки померлий годувальник, ОСОБА_4, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 працював суддею Апеляційного суду Кіровоградської області та мав стаж державного службовця 27 років, що загалом виключало можливість призначення пенсії по втраті годувальника у загальному порядку згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Позивач вважає, що органи пенсійного фонду при призначенні йому пенсії по втраті годувальника повинні були застосовувати саме Закон № 3723-XII як спеціальний, і розраховувати пенсію відповідно до абз. 10 ст. 37 цього Закону.

3. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

4. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 14 липня 2016 року на підставі п. 5 ч. 5 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року.

5. Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, 29 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд, з підстав, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 237 КАС України, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Заявник просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2016 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

6. Ухвалою судді Верховного Суду України від 12 вересня 2016 року відкрито провадження за вказаною заявою. Доручено членам Науково-консультативної ради при Верховному Суді України за адміністративно-правовою спеціалізацією у строк до 10 листопада 2016 року підготувати науковий висновок щодо норм права, які, на думку заявника, неоднаково застосовано судом касаційної інстанції.

7. На виконання вказаного доручення до Верховного Суду України надійшов науковий висновок доктора юридичних наук, професора Чернадчук В. Д. вих. № 791/0/56-16 від 18 листопада 2016 року, в якому вказано що з правової точки зору суддів потрібно визнавати державними службовцями. Водночас у цьому висновку зазначено про відсутність законодавчих підстав для застосування норм Закону № 3723-XII стосовно пенсійного забезпечення суддів та членів їх сімей.

8. 31 травня 2017 року та 13 листопада 2017 року до Верховного Суду України від ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення до заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року.

9. Справа розглядалася Верховним Судом України 06 червня 2017 року, 04 липня 2017 року, 19 вересня 2017 року, 24 жовтня 2017 року, однак остаточного рішення у справі ухвалено не було.

10. У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання пп. 1, 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року), 14 лютого 2018 року матеріали вказаної заяви передано на розгляд до Верховного Суду.

11. 06 серпня 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_2 надійшли додаткові письмові пояснення до заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року.

12. Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

13. Станом на 17 серпня 2018 року заперечень на заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року, до Суду не надходило.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 11 квітня 2013 року отримував пенсію по втраті годувальника, ОСОБА_4, який на момент смерті працював суддею Апеляційного суду Кіровоградської області.

15. Пенсія по втраті годувальника призначена позивачеві згідно Закону № 1058-IV на загальних підставах.

16. 30 вересня 2015 року виплата пенсії ОСОБА_2 була припинена у зв'язку з досягненням ним 23 років.

17. 05 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді з заявою про надання інформації щодо порядку призначення пенсії по втраті годувальника. Позивач просив повідомити йому чи було призначено йому пенсію відповідно до абз. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII та у разі призначення пенсії по втраті годувальника на загальних підставах здійснити перерахунок належної йому пенсії по втраті годувальника відповідно до категорії годувальника як державного службовця згідно ст. 37 Закону № 3723-XII.

18. Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді від 17 лютого 2016 року № 9/В-11 ОСОБА_2 у відповідь на його заяву повідомлено, що пенсію по втраті годувальника йому було призначено на загальних підставах, страховий стаж померлого годувальника становив 40 років 5 місяців 13 днів, загальний розмір пенсії по втраті годувальника становить 6 457,97 грн., з 01 вересня 2015 року виділена доля ОСОБА_2 становила 3 228,98 грн. Позивачеві також повідомлено, що враховуючи те, що на законодавчому рівні на даний час не врегульоване питання призначення пенсій суддям відповідно до Закону України «Про державну службу» із розміру суддівської винагороди, підстав для перерахунку пенсії по втраті годувальника, відповідно до категорії годувальника, як державного службовця згідно ст. 37 Закону № 3723-XII, немає законних підстав.

19. Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії по втраті годувальника, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ

20. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що з початку виплати позивачеві пенсії по втраті годувальника, при її розрахунку не вірно було визначено категорію годувальника та розмір заробітної плати годувальника, однак питання призначення пенсії вирішувалось не Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, а Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси і на підставі наданих документів саме позивачем.

Водночас суд першої інстанції вказав, що ним не встановлено неправомірності дій Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, така вимога позивачем не заявлялася та не була предметом розгляду у суді. Заява позивача про перерахунок пенсії подана ним до відповідача у довільній формі, що не дає підстав для належного розгляду цієї заяви. Твердження позивача, що подана заява є заявою про перерахунок пенсії є необґрунтованим, оскільки така заява не відповідає формі, встановленій Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

21. Суд апеляційної інстанції залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2016 року - без змін, погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В обґрунтування такого висновку суд апеляційної інстанції зазначив, що у зв'язку із законодавчими змінами з 01 квітня 2015 року припинено призначення та виплату спеціалізованих пенсій, всі види пенсій призначаються та виплачуються відповідно до Закону № 1058-IV.

У зв'язку з наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_2 призначена вірно, на підставі Закону № 1058-IV, розрахована виходячи з загальних підстав.

22. Вищий адміністративний суд України відмовляючи у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України погодися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про правомірність дій відповідача щодо відмови позивачеві у проведені спірного перерахунку пенсії.

До такого висновку суд касаційної інстанції дійшов виходячи з того, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлені особливості обрання суддів на посади, які відмінні від порядку прийняття громадян на державну службу. Так само, Закон № 2453-VI і Закон № 3723-XII ставлять різні вимоги до осіб, які можуть бути обраними на посаду професійного судді і тих, які можуть претендувати на прийняття на державну службу.

У зв'язку з наведеним, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що суддя має особливий статус, визначений окремим законом і Конституцією України та уповноважений на здійснення правосуддя, тоді як статус держаного службовця визначено іншим законом, який інакше встановлює умови прийняття на державну службу, вимоги до осіб, які можуть бути державними службовцями, умови проходження ними служби, підставі і порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з посад, припинення державної служби.

Погоджуючись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, суд касаційної інстанції зауважив, що право на одержання пенсії по втраті годувальника на умовах, встановлених ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII безпосередньо пов'язане з перебуванням особи на державній службі, у той час, як померлий годувальник позивача на державній службі не перебував і не мав статусу державного службовця.

IV. ДОВОДИ ЗАЯВИ

23. У заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року ОСОБА_2 посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 37 Закону № 3723-XII у спорах, предметом яких є вирішення питання щодо поширення на суддів вказаної статті.

24. На обґрунтування заяви надано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року (№ К/800/10625/13), від 03 листопада 2015 року (№ К/800/56181/13), від 05 листопада 2015 року (№ К/800/17713/15), від 24 квітня 2014 року (№ К/800/57726/13), від 25 жовтня 2012 року (№ К-31087/10), від 28 листопада 2013 року (№ К/800/3358/13), від 15 січня 2014 року (№ К/800/55140/13), від 30 жовтня 2014 року (№ К/800/41542/13), від 23 липня 2015 року (№ К/800/3778/15), від 21 січня 2016 року (№ К/800/28120/15), від 19 лютого 2015 року (№ К/800/53006/13), від 18 червня 2015 року (№ К/800/22193/14), у яких суд по-іншому застосував одні й ті самі норми права у подібних правовідносинах.

25. Також ОСОБА_2 в заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року посилається на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2013 року (справа № 21-186а13), від 02 грудня 2014 року (справа № 21-456а13), від 24 грудня 2013 року (справа № 21-452а13) висновкам щодо застосування ст. 37 Закону № 3723-XII при призначенні суддям пенсії державного службовця.

26. Верховний Суд України у вказаних постановах сформулював правовий висновок про те, що суддя є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділена повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів. Суддя (за наявності відповідних підстав) має право на призначення пенсії державного службовця у розмірі, визначеному ст. 37 Закону № 3723-XII, а після набрання чинності Законом № 3668-VI з 01 жовтня 2011 року, яким внесено зміни до вказаної статті, - на отримання пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Перевіривши наведені у заяві доводи, Суд дійшов висновку що заява ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року задоволенню не підлягає.

28. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України в редакції Закону № 2136-VIII заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

29. Проте аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

30. Як слідує з матеріалів справи що розглядається, і встановлено судами попередніх інстанцій, спір у цій справі виник з приводу перерахунку і виплати пенсії по втраті годувальника, який працював суддею, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII. Водночас первісно така пенсія позивачеві призначена відповідно до Закону № 1058-IV, а померлому годувальнику за життя пенсія відповідно до Закону № 3723-XII не призначалася та не виплачувалася.

31. У рішенні Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року (№ К/800/28120/15), наданому як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначається із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію). Зважаючи на те, що померлий годувальник за життя отримував пенсію на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII, суд касаційної інстанції у цій справі погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача права на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах ст. 37 Закону № 3723-XII.

32. У наданих для порівняння рішеннях Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року (№ К/800/10625/13), від 03 листопада 2015 року (№ К/800/56181/13), від 05 листопада 2015 року (№ К/800/17713/15), від 24 квітня 2014 року (№ К/800/57726/13), від 25 жовтня 2012 року (№ К-31087/10) від 28 листопада 2013 року (№ К/800/3358/13), від 15 січня 2014 року (№ К/800/55140/13), від 30 жовтня 2014 року (№ К/800/41542/13), від 23 липня 2015 року (№ К/800/3778/15), від 19 лютого 2015 року (№ К/800/53006/13), суд дійшов висновків, що пенсійне забезпечення непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника, який працював на посаді судді і отримував або мав право на пенсію за Законом № 3723-XII, регулюється цим Законом з урахуванням положень Закону № 2453-VI. При цьому, фактичні обставини вказаних справ свідчать про те, що спірні правовідносини виникли у них з приводу перерахунку пенсій по втраті годувальника, призначених відповідно до Закону № 3723-XII.

33. У наданій для порівняння ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2015 року (№ К/800/22193/14), суд дійшов висновку про можливість призначення пенсії державного службовця (за наявності відповідних підстав) судді, який досяг пенсійного віку і продовжує працювати.

34. Верховним Судом України неодноразово зазначалося про те, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

35. Аналіз рішення, про перегляд якого подано заяву, та рішень, на які робиться посилання як на приклад неоднаковості у застосуванні норм матеріального права, дає підстави вважати, що рішення суду касаційної інстанції, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справи та не містять іншого, ніж в оскаржуваному рішенні, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві ОСОБА_2

36. Жодне з наданих ОСОБА_2 рішень Вищого адміністративного суду України не містить висновку щодо застосування ст. 37 Закону № 3723-XII при вирішенні спорів пов'язаних із перерахунком пенсії по втраті годувальника, який працював суддею, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, за умови, що первісно така пенсія призначена відповідно до Закону № 1058-IV, рішення про її призначення не оскаржено та не скасовано, а померлому годувальнику пенсія відповідно Закону № 3723-XII за життя не призначалася.

37. Наведене свідчить про те, що обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справах, копії судових рішень в яких додано до заяви.

38. Зазначене не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права при вирішенні спорів щодо перерахунку пенсій по втраті годувальника, який працював суддею, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

39. Щодо посилання ОСОБА_2 в заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року на невідповідність вказаного судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2013 року (справа № 21-186а13), від 02 грудня 2014 року (справа № 21-456а13), від 24 грудня 2013 року (справа № 21-452а13) висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, Суд зазначає наступне.

40. Як свідчить зміст постанов Верховного Суду України від 02 липня 2013 року (справа № 21-186а13), від 02 грудня 2014 року (справа № 21-456а13), від 24 грудня 2013 року (справа № 21-452а13) об'єкт і предмет правового регулювання у цих справах відмінні. У вказаних рішеннях Верховним Судом України висловлена правова позиція щодо застосування ст. 37 Закону № 3723-XII при призначенні суддям пенсії державного службовця.

41. У рішенні, про перегляд якого подано заяву, Вищим адміністративним судом України висновки щодо наявності чи відсутності у суддів права на призначення пенсії державного службовця не робилися.

42. Частиною 1 ст. 244 КАС України передбачено, що суд відмовляє у задоволенні заяви, зокрема, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

43. Враховуючи вищенаведене та відповідно до ч. 1 ст. 244 КАС України, Суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241, 242, 244 КАС України, пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 року у справі № 404/1558/16-а (2-а/404/914/16) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб