Справа № 814/889/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2018 р. № 814/889/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54040
до відповідача:Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
про:скасування рішення відповідача 1 від 01.12.2017 № 6/2-з; скасування рішення відповідача 2 від 23.02.2018 № 162-П-07; зобов'язання відповідача 1 вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

скасувати прийняте 01.12.2017 Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (надалі - Управління або відповідач 1) рішення № 6/2-з про відмову в переведенні пенсії на інший вид;

скасувати прийняте 23.02.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - Фонд або відповідач 2) рішення № 162-П-07 про результати розгляду скарги;

зобов'язати Управління здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (надалі - Закон № 889), починаючи з 12.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що відповідач 1, за результатами розгляду заяви від 12.10.2017, безпідставно відмовив їй у переведенні з пенсії за віком, що була призначена відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058), на пенсію за Законом № 889. Управління, позицію якого підтримав Фонд, приймаючи рішення за скаргою позивача, на думку позивача, дійшли хибного висновку про недостатність у ОСОБА_1 необхідного стажу державної служби.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 51-63) Управління вказало, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до посад державних службовців, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (надалі - Закон № 3723), може бути включений лише період з липня 2013 року по грудень 2013 року, при тому, що необхідна кількість років відповідного стажу - 20.

Фонд у відзиві (арк. спр. 63-64) просив відмовити у задоволенні позову з огляду на ті ж аргументи, що висловило Управління.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги адміністративного позову, представники відповідачів просили у його задоволенні відмовити.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

З 13.07.2017 позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком на підставі Закону № 1058. Відповідно до протоколу від 23.11.2017 № 4385 (арк. спр. 74), загальний стаж позивача станом на 30.09.2017 - 36 років 5 місяців 27 днів.

Відповідно до записів у трудовій книжці (арк. спр. 78-90), з 05.07.1995 по 18.09.2017 (більше 22 років) ОСОБА_1 працювала на різних посадах в: Державній податковій інспекції по Центральному району, Державній податковій адміністрації у Центральному районі м. Миколаєва (Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва), Центральній міжрайонній державній податковій інспекції у м. Миколаєві, Державній податковій інспекції в Заводському районі м. Миколаєва, Державній податковій інспекції у Ленінському (Інгульському) районі м. Миколаєва.

05.07.1995 ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця (арк. спр. 80); 18.09.2017 - припинила державну службу (арк. спр. 90).

Як вказано у пункті 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 того ж розділу, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 3 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» визначено зокрема, що жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058 (з урахуванням дати народження позивача - 58 років), мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку (не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України), якщо до набрання чинності Законом № 889 їм не призначалась пенсія відповідно до Закону № 3723.

З метою реалізації зазначеного права позивач 12.10.2017 звернулася до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії «… за віком відповідно до ЗУ «Про держслужбу»» (арк. спр. 13).

У «Рішенні про відмову в переведенні пенсії на інший вид від 01.12.2017 № 6/2-з» (арк. спр. 22-23) Управління, з посиланням на статтю 25 Закону № 3723, розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» (надалі - Розпорядження № 503-р), вказало, що до стажу, про який зазначено у пункті 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, може бути зарахований період роботи позивача з 20.07.2013 (дата присвоєння 10 рангу державного службовця) до 31.12.2013 (дата присвоєння спеціального звання «Радник податкової та митної справи І рангу»), оскільки, на думку відповідача 1, «… періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців …».

Аналогічних висновків дійшов відповідач 2 у «Рішенні про результати розгляду скарги» від 23.02.2018 № 162-П-07 (арк. спр. 24-26).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до статті 1 Закону № 3723, державна служба в Україні - це професіональна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Абзацами другим та третім пункту другого «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, було передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів зокрема в апараті державної податкової служби.

Як вказано у статті 25 Закону № 3723 («Класифікація посад»), основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Цією статтею встановлено сім категорій посад державних службовців (наприклад, сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь та відділів, інші прирівняні до них посади) та передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій (не вказаних у статті 25 Закону) до відповідних категорій посад державних службовців було здійснено Розпорядженням № 503-р, яким було визначено, до яких категорій у розумінні статті 25 Закону № 3723 відносяться посади працівників державних податкових адміністрацій (інспекцій), які не мають спеціальних звань.

Таким чином, зміст розпорядження № 503-р, у поєднанні з положеннями статті 25 Закону № 3723, полягав у встановленні (з метою присвоєння відповідного рангу державного службовця) відповідності рівня посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій (тих, які не мали спеціальних звань державної служби) рівню посад державних службовців, зазначених у статті 25 Закону № 3723, тому твердження Управління та Фонду про те, що цими нормами встановлені особливості визначення стажу державної служби для працівників місцевих державних податкових адміністрацій, яким були присвоєні спеціальні звання (що, відповідно, виключало присвоєння рангу державного службовця), є хибними.

Про те, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723, зазначив Верховний Суд України у постанові від 22.10.2013.

За таких обставин суд визнав безпідставними доводи відповідачів про те, що до стажу позивача у розумінні пунктів 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 підлягає включенню лише проміжок часу з дня присвоєння ОСОБА_1І 10 рангу державного службовця до дня присвоєння спеціального звання.

Станом на 12.10.2017 (звернення до Управління) позивач мала право на призначення пенсії на підставі Закону № 3723, тому відповідач 1 був зобов'язаний (відповідно до частини третій статті 45 Закону № 1058) задовольнити заяву ОСОБА_1

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 12, 19, 77, 139, 205, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54040, РНОКПП НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018, ідентифікаційний код 41250753) , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаціний код 13844159) задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення про відмову у переведенні пенсії на інший вид № 6/2-з, що було прийняте Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області 01.12.2017.

3. Визнати протиправним і скасувати рішення про результати розгляду скарги № 162-П-07, що було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області 23.02.2018.

4. Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області прийняти рішення про призначення та виплату з 12.10.2017 ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018, ідентифікаційний код 41250753) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54040, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704,80 грн., що був сплачений платіжною квитанцією від 30.03.2018 № 15690304.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54040, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704,80 грн., що був сплачений платіжною квитанцією від 18.04.2018 № 15881016.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна