Справа № 1540/4179/18
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4179/18
УХВАЛА

20 серпня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр оцінки та інформації», Державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Щеплоцької Христини Богданівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_3, про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр оцінки та інформації», Державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Щеплоцької Христини Богданівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_3, про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр оцінки та інформації», Державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Щеплоцької Христини Богданівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_3, про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії слід відмовити з наступних підстав.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати незаконними дії державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Щеплоцької Христини Богданівни в частині скасування реєстраційної дії проведеної 03.10.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною; скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Щеплоцької Христини Богданівни, індексний номер рішення: 33693894 від 03.02.2017 року, яким скасовано реєстраційну дію проведену 03.10.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною, у зв'язку із чим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відновлено запис про іпотеку № 7213951; зобов'язати Державне підприємство «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 7213951, підстава виникнення іпотеки: договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 2459-2460, виданий 11.06.2012, видавник: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Саенко Е.В., відомості про суб'єктів: іпотекодавець: ОСОБА_6, реєстраційний номер картки платника податків: НОМЕР_1, адреса: Україна, Одеська обл., АДРЕСА_1, іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , адреса: Україна, 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 5989734, 07.11.2007 року, об'єкт нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 19 червня 2015 року ОСОБА_1 як покупець придбав у ОСОБА_7 як продавця квартиру АДРЕСА_3 (після зміни назви - АДРЕСА_3, у зв'язку із чим сторонами було підписано відповідний договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Штогріною О.І., зареєстрований в реєстрі за № 1007, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис про право власності № 10113125. В червні 2018 року стало відомо про наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про обтяження майна: номер запису про іпотеку: 7213951, відомості про суб'єктів: іпотекодержатель: ТОВ «Кей-Колект», іпотекодавець: ОСОБА_6, об'єкт нерухомого майна: квартира, адреса: АДРЕСА_2. З інформаційної довідки № 128690175 від 22 червня 2018 року стала відома наступна інформація про зміни іпотеки: 07 листопада 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.С. зареєстровано в Державному реєстрі іпотек обтяження під реєстраційним номером 5989734, за яким іпотекодержателем виступає АКІБ «УкрСиббанк», а іпотекодавцем: ОСОБА_6; 15 листопада 2012 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. зареєстровані зміни іпотекодержателя на ТОВ «Кей-Колект» у зв'язку із укладенням договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», серія та номер: 2459-2460, виданий 11.06.2012 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В.; 03 жовтня 2014 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16236826, прийнятим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною, в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно перенесено запис про іпотеку 5989734, та зареєстровано під номером 7213951. Тим же рішенням приватного нотаріуса Савченко С.В. запис про іпотеку припинено на підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 30.07.2014 року по справі № 523/6021/14-ц; 03 лютого 2017 року Одеська філія Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» (державний реєстратор Шеплоцька Христина Богданівна) прийняла рішення з індексним номером 33693894, яким скасовано реєстраційну дію проведену 03 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Савченко С.В., у зв'язку із чим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відновлено запис про іпотеку № 7213951. З аналізу інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вбачається, що запис про іпотеку було припинено на підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 30 липня 2014 року по справі № 523/6021/14-ц. З тексту рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 30 липня 2014 року по справі № 523/6021/14-ц стало відомо, що ОСОБА_6 звернулась до Суворовського районного суду міста Одеси із позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання кредитних договорів, додаткових угод до них, договорів іпотеки та поруки недійсними. 30 липня 2014 року Суворовський районний суд міста Одеси ухвалив заочне рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнив. В подальшому ТОВ «Кей-Колект» звернулось до Суворовського районного суду міста Одеси із заявою про скасування заочного рішення від 30 липня 2014 року. 20 квітня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси постановив ухвалу, якою заяву ТОВ «Кей-Колект» про скасування заочного рішення задовольнив та заочне рішення від 30 липня 2014 року по справі № 523/6021/14-ц скасував. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 28 липня 2015 року справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання кредитних договорів, додаткових угод до них, договорів іпотеки та поруки недійсними залишено без розгляду.

Позивач в позовній заяві зазначає, що державний реєстратор прийняв оскаржуване рішення про обтяження майна на підставі рішення суду, ухваленого по справі, в якій власник цього майна не залучався у якості сторони чи третьої особи. Крім того, державний реєстратор в порушення вимог статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не повідомив невідкладно власника майна про обтяження його майна. Позивач вважає, що державний реєстратор Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» прийняв своє рішення про скасування державної реєстрації припинення іпотеки в порушення вимог чинного законодавства України, чим допустив грубе порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 09.09.2010 року № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 року № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Основними ознаками публічно-правових відносин називають: обов'язкову участь у цих відносинах суб'єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб'єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов'язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Адміністративно-правовий спір має певні ознаки. Такі спори виникають у сфері державного управління, в процесі здійснення органами виконавчої влади своїх управлінських функцій. Для цих спорів характерно особливе становище його суб'єктів (учасників спірного правовідношення). Обов'язковим учасником адміністративно-правового спору є наділений владними повноваженнями орган виконавчої влади, місцевого самоврядування, посадові особи, наділені державно-владними повноваженнями. Адміністративно-правовий спір має особливий предмет, що пов'язано з широтою і різноплановістю діяльності управлінського характеру.

Обов'язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов'язки в публічних правовідносинах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з цим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з абз.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, в даному випадку спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням умов цивільно-правової угоди, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

В даному випадку позивач звернувся до суду за захистом в першу чергу свого порушеного на його думку права власності.

Таким чином, вказаний спір за своєю суттю, характером правовідносин, суб'єктним складом сторін, підставами та предметом позову є приватно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спрямований на захист майнових прав позивача.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто, суддя вважає, що даний спір належить до розгляду у місцевому загальному суді в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини від 21.06.2011 року у справі Фруні проти Словаччини, яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року (Заява № 21722/11), Суд зазначив, що згідно з практикою Суду, метою терміну «встановлений законом» у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, з урахуванням ст.170 КАС України, суддя прийшов до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр оцінки та інформації», Державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Щеплоцької Христини Богданівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_3, про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії необхідно відмовити.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст.2, 4, 6, 19, 170, 171, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр оцінки та інформації», Державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Щеплоцької Христини Богданівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_3, про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко