Справа № 813/3381/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/3381/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар Н.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії ,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (вул. Любінська, 91а/28, м. Львів , 79000) до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (пр. Чорновола, 4, м. Львів, 79019) у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району, оформленої листом від 27.06.2018 року № 9-346/0-2581/0/37-18 «Про розгляд звернення»; зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що листом від 27.06.2018 року № 9-346/0-2581/0/37-18 відповідач повторно відмовив позивачу у розроблені проекту землеустрою. Дана відмова мотивована тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області вже надано дозвіл іншому громадянину на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Позивач таку відмову викладену у листі вважає протиправною, та таку що порушують його права.

Ухвалою суду від 02.08.2018 року відкрито спрощене провадження у справі. Зазначеною ухвалою суд запропонував відповідачу в 15-денний строк з дня одержання ухвали, подати відзив на позовну заяву.

14.08.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовується тим, що згідно графічних матеріалів, долучених до клопотання, пропонована позивачем до відведення земельна ділянка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 «Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» була включена до переліку земельних сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області у ІV кварталі 2017 року. На сьогодні, відповідним наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області вже надано дозвіл іншому громадянину на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який на даний час є чинним. Крім того, зазначають, що на момент повторного розгляду відповідного клопотання відповідачем вже надано дозвіл іншому громадянину на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, щодо якої звертався позивач.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 є учасником антитерористичної операції, що проводиться на сході України та є учасником бойових дій, що підтверджуються посвідченням серія МВ № 035486.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 року у справі № 813/4630/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держеокадастру у Львівській області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, оформленої листом від 02.11.2017 року за №C-12741/0-8320/6-17. Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, у місячний строк з дня набранням рішенням законної сили, надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 року у справі № 876/2555/18 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року у справі № 813/4630/17 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, оформленої листом від 02.11.2017 за №C-12741/0-8320/6-17. Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно, у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області. В решті позовних вимог відмовлено .

27.06.2018 року за № 9-346/0-2581/0/37-18 Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року № 876/2555/18 повторно розглянуто клопотання (вх.№ С-12741/0/24-15 від 03.10.2017) стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району. Дана відмова мотивована тим, що згідно графічних матеріалів, долучених до клопотання, пропонована позивачем до відведення земельна ділянка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 «Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» була включена до переліку земельних сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області у ІV кварталі 2017 року. На сьогодні, відповідним наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області вже надано дозвіл іншому громадянину на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який на даний час є чинним. У листі також вказують на те, що ОСОБА_2 сільська рада листом № 171 від 27.06.2018 року проінформувала про те, що заперечує у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Земельні правовідносини регулюються Земельним Кодексом України (далі ЗК України).

Частиною четвертою статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом "в" частини третьої статті 116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Із положень статті 118 ЗК України випливає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З листа відповідача вбачається, що фактично підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність слугувала позиція відповідача, що на сьогодні, відповідним наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області вже надано дозвіл іншому громадянину на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який на даний час є чинним. У листі також вказують на те, що ОСОБА_2 сільська рада листом № 171 від 27.06.2018 року проінформувала про те, що заперечує у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Суд вказує на те, що положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, серед яких, невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підстави ж для відмови в задоволенні клопотання позивача, на які посилається в своєму листі відповідач, вказаною правовою нормою не передбачена.

Позивач являється учасником бойових дій, а тому, у відповідності до положень п.14 ч.1 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту має право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

З огляду на вищенаведене, суд приходить висновку, що дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району, оформленої листом від 27.06.2018 року № 9-346/0-2581/0/37-18 «Про розгляд звернення» є протиправними.

Враховуючи протиправність дій, щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району, оформленої листом від 27.06.2018 року № 9-346/0-2581/0/37-18 «Про розгляд звернення», відповідно до частини третьої статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне, з метою відновлення права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради.

Формулюючи таким чином рішення зобов'язального характеру, суд виходив з наступного.

Згідно матеріалів справи, відповідач двічі відмовляв позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з тих чи інших підстав, в першому випадку було визнано протиравними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, оформленої листом від 02.11.2017 за №C-12741/0-8320/6-17, за наслідком судового оскарження в справі № 813/4630/17, в другому в даній справі.

Вказані обставини переконливо свідчать про систематичність порушень прав позивача з боку відповідача; свідомому самоусуненні відповідача від сприяння позивачу у реалізації її конституційного права на володіння землею.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

ОСОБА_3 Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, надаючи правову оцінку належності способу захисту прав позивача, зважаючи й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи правовідносини, що склались між сторонами, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача прийняти рішення про надання дозволів.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Судові витрати позивач не поніс, тому відсутні підстави для їх відшкодування. Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району, оформленої листом від 27.06.2018 року № 9-346/0-2581/0/37-18 «Про розгляд звернення».

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0,1000 га на території ОСОБА_2 сільської ради.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд

Повний текст рішення складено 21 серпня 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.