Справа № 809/1042/18
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" серпня 2018 р. справа № 809/1042/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Івано-Франківського обласного військового комісаріату до виконуючого обов`язки начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Міністерства юстиції України Гайди Андрія Ігоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області Міністерства юстиції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій, -
ВСТАНОВИВ:
Івано-Франківський обласний військовий комісаріат звернувся до суду з адміністративним позовом до виконуючого обов`язки начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Міністерства юстиції України Гайди Андрія Ігоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області Міністерства юстиції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Івано-Франківський обласний військовий комісаріат входить до складу Збройних сил України, а отже відомості, що характеризують його організацію, чисельність та дислокацію військового комісаріату становить державну таємницю. Державним реєстратором при перевірці наданих документів не було надано їм правового аналізу та в порушення вимог чинного законодавства України протиправно внесено до реєстру дані які містять державну таємницю. В зв`язку з чим просить суд зобов`язати Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області виключити Івано-Франківський обласний військовий комісаріат з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців шляхом скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 року дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. (а.с.16-17).
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків.
У зв`язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в якій містяться відомості про порядок і строк подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 05.07.2018 року. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.29-33). Просив суд в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що державну реєстрацію Івано-франківського обласного військового комісаріату проводив державний реєстратор виконавчого комітету Івано-франківської міської ради, а тому Головне територіальне управління юстиції в Івано-франківській області не може нести відповідальності щодо порушень, на думку позивача, допущених при проведенні державної реєстрації. Зазначив, що згідно вимог Закону України "Про звернення громадян" на звернення позивача від 11.05.2018 № 1/152 надана відповідь від 21.05.2018 вих. № 3034/05-1319, не є відмовою у виключенні Івано-франківського обласного військового комісаріату з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а є роз`ясненням приписів Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та вказано, що Законом не передбачено такої дії, як виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб.
Відповідачем вищенаведений відзив 04.07.2018 був надісланий позивачу, що підтверджується квитанцією про відправлення. Однак, відповіді на відзив у строк, встановлений судом та інших заяв позивач не подав, поважних причин ненадання відповіді на відзив у встановлений судом строк не повідомив.
Зважаючи на вищевикладене, судом здійснено розгляд справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та повідомлення та (або) виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
Івано-Франківський обласний військовий комісаріат звернувся до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області із службовим листом №1/152 від 11.05.2018 року в якому просив виключити Івано-Франківський обласний військовий комісаріат з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців шляхом скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі, оскільки занесені відомості до Реєстру без відома позивача та з порушенням чинного законодавства України (а.с.9).
Листом від 21.05.2018 року №3034/05-1319 виконуючим обов`язки начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Міністерства юстиції України Гайдою Андрієм Ігоровичем, роз`яснено позивачу приписи Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та вказано, що Законом не передбачено такої дії, як виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців, регулює Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 №755-IV (далі за текстом Закон № 755), у редакції на час виникнення спірних правовідносин від 01.01.2016.
Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що відносини які виникають у сфері державної реєстрації, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 755 дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація базується на таких основних принципах:
1) обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі;
2) публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення;
3) врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом;
4) державної реєстрації за заявницьким принципом;
6) єдності методології державної реєстрації;
7) об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі;
8) внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону;
9) відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.
Статтею 1 пункту 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, та громадських формувань" (у редакції від 01.01.2016), визначено коло суб`єктів державної реєстрації, в саме: Міністерство юстиції України - у разі державної реєстрації політичних партій, всеукраїнських професійних спілок, їх об`єднань, всеукраїнських об`єднань організацій роботодавців; відокремлених підрозділів іноземних неурядових організацій, представництв, філій іноземних благодійних організацій, постійно діючих третейських судів, засновниками яких є всеукраїнські громадські організації, всеукраїнських творчих спілок та їхньої символіки; територіальні органи Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - у разі державної реєстрації обласних, регіональних і республіканських професійних спілок, їх організацій та об`єднань, структурних утворень політичних партій, регіональних (місцевих) творчих спілок, територіальних осередків всеукраїнських творчих спілок, обласних, республіканських Автономної Республіки Крим, Київської та Севастопольської міських організацій роботодавців та їх об`єднань, постійно діючих третейських судів; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції - у разі державної реєстрації громадських об`єднань, їхніх відокремлених підрозділів, громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи, місцевих та первинних професійних спілок, їх організацій та об`єднань, структурних утворень політичних партій, регіональних (місцевих) творчих спілок, територіальних осередків всеукраїнських творчих спілок, місцевих організацій роботодавців та їх об`єднань, підтвердження всеукраїнського статусу громадського об`єднання.
Відповідно до вимог частини 2 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, та громадських формувань» державний реєстратор:
1)приймає документи;
2)перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів;
3)перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації;
4)проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру;
5)веде Єдиний державний реєстр;
6)веде реєстраційні справи;
7)здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Втручання будь-яких органів, їх посадових осіб, громадян, юридичних осіб та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій, крім випадків, передбачених цим Законом, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
В зв`язку із вищенаведеним, повноваження з проведення державної реєстрації покладені на спеціального суб`єкта державної реєстрації - державного реєстратора, а не на Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківської області.
Державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, нотаріусами, акредитованими суб`єктами за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.
Реєстраційні служби районних, міських, міськрайонних управлінь юстиції припинили свою діяльність з квітня 2016 року і їх повноваження перейшли до вищевказаних виконавчих органів.
Представник позивача посилається на те, що відповідачем Листом від 21.05.2018 року №3034/05-1319 відмовлено позивачу у виключенні Івано-франківського обласного військового комісаріату з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Однак, судом встановлено, що вищенаведений лист не є відмовою, а роз`ясненням приписів Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що Головне територіальне управління юстиції у Івано-Франківській області на даний час не має повноважень, з проведення державної реєстрації оскільки такі повноваження мають лише спеціальні суб`єкти державної реєстрації державні реєстратори. У зв`язку з чим, Головне територіальне управління юстиції у Івано-франківській області не може вирішити питання про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача у тому числі виключити Івано-Франківський обласний військовий комісаріат з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців шляхом скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі.
Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач жодних прав позивача не порушував.
В той же час, позивачем не надано суду доказів звернення до належного суб`єкта реєстрації та отримання відмови в задоволенні вимог.
Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, є, зокрема, захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень, у тому числі з боку державних органів.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки відповідач у спірних правовідносинах, діяв відповідно до наданих йому повноважень у встановленому законом (чинному на час прийняття оскаржуваного рішення) порядку.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.