Справа № 826/4257/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 серпня 2018 року №826/4257/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., здійснюючи відкритий судовий розгляд адміністративної справи

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до третя особадержавної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві товариство з обмеженою відповідальністю "Філіпс Україна"
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 №,
за участю:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Гриценка Р.М.,

представника третьої особи - Жарової А.Ю.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 16 серпня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі хибних висновків акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 25.11.2016 №10822/26-52-13-06/НОМЕР_1, прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.12.2016 №. Так, позивач наголошує на невідповідності висновків акта перевірки фактичним обставинам, оскільки, за його посиланням, останній не отримував дохід в розмірі 7 308, 00 грн. відповідно до товарних чеків №33 та №31 від 03.04.2015.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 25.11.2016 №10822/26-52-13-06/НОМЕР_1 та відповідно, податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 №, оскільки позивачем задекларовано відсутність доходу у 2015 році, що не відповідає дійсності і спростовується первинними документами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Філіпс Україна».

В судовому засіданні 16.08.2018, представником третьої особи було надано пояснення щодо надання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 послуг з обслуговування представницької зустрічі товариства з обмеженою відповідальністю «Філіпс Україна», внаслідок чого останнім було понесено відповідні витрати згідно з товарними чеками позивача №33 та №31 від 03.04.2015.

Під час судового розгляду справи позивачем двічі заявлялось клопотання про проведення почеркознавчої експертизи з метою встановлення належності підписів на товарних чеках №31 та №33 від 03.04.2015 ОСОБА_1.

Так, в судовому засіданні 30.11.2017 позивачеві було відмовлено в задоволенні клопотання про проведення почеркознавчої експертизи з огляду на відсутність в матеріалах справи оригіналів товарних чеків №31 та №33 від 03.04.2015, за якими слід проводити експертизу.

В судовому засіданні 16.08.2018 позивачеві також було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Вирішуючи зазначене клопотання, судом було встановлено, що позивач не звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 Кримінального Кодексу України. При цьому, суд наголосив, що в разі, якщо позивач вважає, що було вчинено певні дії з підробки документів, він не позбавлений права звернутись до правоохоронних органів в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України. Однак, наразі вбачається навмисне затягування розгляду адміністративної справи з боку позивача, з метою неузгодженості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Під час судового розгляду справи, судом оголошувалась перерва, в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску та наявності ліцензій фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом встановлено порушення, зокрема, пункту 2.6 постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (зі змінами та доповненнями), а саме встановлено неоприбуткування готівкових коштів за 2015 рік на загальну суму 7 308, 00 грн.

Так, як зафіксовано в акті перевірці, відповідно до відомостей з ДРФО ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих з них податків (ф.1-ДФ), товариством з обмеженою відповідальністю «Філіпс Україна» ОСОБА_1 нарахований дохід за ознакою "157" - дохід, виплачений самозайнятій особі у розмірі 7 308,00 грн. Факт отримання доходу ОСОБА_1 підтверджено листом товариства з обмеженою відповідальністю «Філіпс Україна» від 26.09.2016 та доданими копіями товарних чеків від 03.04.2015 №31 та №33 на загальну суму 7 308, 00 грн.

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 25.11.2016 №10822/26-52-13-06/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки) та прийнято за фактом порушення пункту 2.6 постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 податкове повідомлення-рішення від 12.12.2016 №.

За результатами адміністративного оскарження фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 №, рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.02.2017 №1197/Г/26-15-10-02-16 скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення від 12.12.2016 № залишено без задоволення, а саме податкове повідомлення-рішення - без змін.

Також, рішенням Державної фіскальної служби України від 21.02.2018 №2528/Г/99-99-11-02-01-14, скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення від 12.12.2016 № залишено без розгляду.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції станом на момент проведення перевірки), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Вказане також підтверджується положеннями частини першої статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції на момент проведення перевірки), у силу яких контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Як вбачається зі змісту Акта перевірки, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки контролюючого органу про неоприбуткування позивачем в 2015 році грошових коштів відповідно до товарних чеків №33 та №31 від 03.04.2015 на загальну суму 7 308, 00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (в редакції від 01.09.2013), чинного на час виникнення спірних правовідносин, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки ).

Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих позивачем пояснень під час судового розгляду адміністративної справи, позивач в обґрунтування протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення посилається на те, що ним не здійснювалась підприємницька діяльність в перевіряємий період часу, позивачеві нічого не відомо про товариство з обмеженою відповідальністю «Філіпс Україна», послуг даному підприємству він не надавав, товарні чеки №31 та №33 від 03.04.2015 ним не виписувались та станом на 2015 рік він не мав жодної печатки, а тому вважає товарні чеки №31 та №33 від 03.04.2015 підробкою та сумнівається в їх існуванні.

Разом з тим, судом до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача було залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Філіпс Україна», представник якого, в судовому засіданні 16.08.2018 надав суду фото докази в друкованому вигляді та на CD диску, на підтвердження проведення представницької зустрічі товариства, в результаті якої було понесено витрати на загальну суму 7 308, 00 грн. відповідно до товарних чеків №33 та №31 від 03.04.2015, оригінали яких також було додано до матеріалів справи разом з розрахунковими чеками від 03.04.2015.

Зазначені докази були повно та всебічно досліджені судом для винесення обґрунтованого рішення по справі.

Так, суд звертає увагу, що на товарних чеках №33 та №31 від 03.04.2015 наявний відбиток печатки із зазначенням реквізитів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

При цьому, посилання позивача щодо підробки вказаних документів суд сприймає критично, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач спираючись на недостовірність вказаних чеків та відсутність у нього печатки, з відповідними заявами до правоохоронних органів за фактом підробки документів не звертався.

Жодних заяв чи скарг щодо вчинення кримінального правопорушення в матеріалах справи немає, хоча товарні чеки датовані ще 03.04.2015 роком, при цьому, позивач ознайомлювався з матеріалами даної адміністративної справи та мав достатньо часу для звернення до правоохоронних органів, за захистом його прав та інтересів, проте доказів такого звернення наразі не має, що викликає у суду сумніви щодо тверджень позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що під час судового розгляду справи було встановлено, що на підставі акту перевірки від 25.11.2016 №10822/26-52-13-06/НОМЕР_1, за одним епізодом порушення, а саме необлікування доходу в сумі 7 308, 00 грн., контролюючим органом було винесено відносно позивача три податкових повідомлення-рішення від 12.12.2016 №, №, №, якими позивачеві визначено штрафні санкції за порушення законодавства про регулювання обігу готівки, грошові зобов'язання із військового збору та податку з доходів фізичних осіб, а також вимогу про сплату боргу із єдиного внеску від 12.12.2016 Ф-. Проте, позивачем оскаржується лише одне податкове повідомлення-рішення від 12.12.2016 №, тобто решта - є узгодженими. При цьому, суд наголошує, що всі три податкові повідомлення-рішення були винесені на підставі одного епізоду порушення, однак правомірність решти двох позивачем не оскаржується, а отже є визнаною, як і підстави їх прийняття.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, суд зазначає, що позивачем, під час судового розгляду справи не було доведено обставин, які б слугували підставою для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування, при цьому, посилання ОСОБА_1 щодо підробки товарних чеків не підтвердженні жодними доказами по справі, інших підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 №, позивачем не наведено.

Проаналізувавши наведене, суд погоджується з висновками контролюючого органу про порушення позивачем пункту 2.6 постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, що полягає у неоприбуткуванні готівки в розмірі 7 308, 00 грн., а тому податкове повідомлення-рішення від 12.12.2016 № є правомірним.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено 20.08.2018.