Справа № 808/1406/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 серпня 2018 року (10 год. 45 хв.)Справа № 808/1406/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

секретар судового засідання Гопка Л.І.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Мелітопольських дивізій, буд. 22, код РНКПО НОМЕР_1) до Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8, ), Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8) про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач 1), Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - відповідач 2), в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення відповідача 2 №511189/НОМЕР_1 від 29.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної №87 від 15.11.2017; зобовязати відповідача 1 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №87 від 15.11.2017 з дати подання її на реєстрацію позивачем; стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України; зобов'язати відповідача 1 подати звіт про виконання судового рішення протягом строку, встановленого судом.

Ухвалою суду від 23.04.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 21.05.2018.

21.05.2018 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 20.06.2018.

20.06.2018 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи по суті на 20.06.2018. У судовому засіданні оголошувалась перерва до 16.07.2018.

16.07.2018 провадження у справі зупинено до 08.08.2018.

Ухвалою суду 08.08.2018 поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у адміністративному позові. Зокрема зазначив, що за результатами господарської операції позивачем складено податкову накладну №87 від 15.11.2017, яка засобами електронного звязку 27.11.2017 надіслана відповідачу 2. Квитанцією №1 від 27.11.2017 позивачу повідомлено про зупинення реєстрації вказаної податкової накладної на підставі виявлених помилок невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТЗЕД:2710 та запропоновано надати пояснення. Проте, після надсилання позивачем відповідачу додаткових документів відповідачем прийняте рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних №511189/5 від 12.12.2017. Зазначає, що позивачем здійснив усі, визначені законодавством дії, необхідні для прийняття рішення ДФС про реєстрацію податкових накладних після їх зупинення. Наполягав на тому, що реальність господарських операцій, в межах яких виписані податкові накладні, підтверджуються первинними документами. Вважає таку відмову неправомірною, а посилання відповідача на невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД 2710 відсутні у п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків необґрунтованим. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. Зокрема зазначила, що комісія ДФС України, діючи у відповідності до приписів Податкового кодексу України, забезпечуючи виконання покладених на неї функцій та повною мірою використовуючи надані їй законодавством права правомірно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України прийняла рішення про зупинення реєстрації податкових накладних. Зазначав, що позивачем не надано всі документи, які б підтверджували дані податкової накладної №87 від 15.11.2017 і були достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 08.08.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У період з 14.08.2018 по 17.08.2018 суддя Калашник Ю.В. була відсутня на роботі, що підтверджується відповідною довідкою Запорізького окружного адміністративного суду, яка міститься в матеріалах справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_3 з 2006 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серія В 02 №123246.

З 22.06.2006 позивач зареєстрований платником ПДВ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платником ПДВ № 65333158 (а.с.21).

Основними видами господарської діяльності позивача є роздрібна торгівля пальним (код КВЕД 47.30) та оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (код КВЕД 46.71).

Вказана господарська діяльність здійснюється позивачем на трьох комплексах АЗС, які розташовані за наступними адресами:

АЗС № 1 - м. Мелітополь вул. Ломоносова, 331а (після приєднання до земель Семенівської сільської ради цьому комплексу АЗС була визначена адреса: Мелітопольський р-н с. Семенівка, вул. Миру 72, що підтверджується копією рішення Семенівської сільської ради № 44 від 17.05.2012, яке міститься в матеріалах справи). За цією адресою також розташовано оптовий паливний склад, де знаходяться металеві ємності загальною місткістю 435 м3;

АЗС № 2 - м. Мелітополь, вул. Каховське шосе, 29/1;

АЗС № 3 - м. Мелітополь, вул. О.Невського, 97.

Вказані АЗС та територія оптового складу використовуються позивачем на підставі договорів оренди укладених з ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2, договір № 1 від 01.07.2017, № 2 від 01.07.2017, № 3 від 01.07.2017) та ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 № 4 від 01.07.2017, № 5 від 01.07.2017, № 6 від 01.07.2017), які є власниками вказаних об'єктів у рівних долях, що підтверджується договорами оренди та правовстановлюючими документами, які міститься в матеріалах справи (а.с.22-39).

Відповідно до штатного розпису, позивач при здійснені своєї підприємницької діяльності офіційно використовує працю 17 найманих працівників.

Для транспортування паливно-мастильних матеріалів позивач використовує спеціалізовані транспортні засоби, а саме:

вантажний сідловий тягач марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_4 та спеціалізований напів-причіп, цистерна, марки TRAILOR, реєстраційний номер № НОМЕР_5, які орендується позивачем згідно договору від 04.01.2017 укладеного з ФОП ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_6, (копія договору, свідоцтва про реєстрацію ТЗ, трудового договору з водієм та його водійське посвідчення містяться в матеріалах справи, а.с.41-45);

спеціалізований вантажний паливозаправник-С марки МАЗ 5337, реєстраційний номер НОМЕР_7, який позивач орендує відповідно до договору від 04.01.2017, укладеного із ФОП ОСОБА_7К.(а.с.45-53).

12.07.2017 між ТОВ «Август Пром» (постачальник) та позивачем (покупець) укладений договір поставки №12/07/17-26, за умовами якого постачальник зобовязується поставити, а позивач прийняти та оплатити нафтопродукти, відповідно до умов цього договору і додатків до нього. (а.с.56-60).

На виконання умов цього договору складено рахунок на оплату №1440 від 23.10.2017 та №1472 від 25.10.2017 (а.с.61-62). Оплата підтверджена випискою по рахунку (а.с.63-64).

Постачання нафтопродуктів підтверджується видатковою накладною №4859 від 28.10.2017 та №4860 від 28.20.2017 (а.с.65,66).

Перевезення вказаного товару було здійснено на підставі товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № 28/10/17 від 28.10.2017, складеної за формою № 1-ТТН (нафтопродукт). Згідно цієї ТТН зазначений товар був перевезений вантажним автомобілем, який перебуває в оренді у позивача, VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_4, водій ОСОБА_8 (а.с.67).

На підтвердження якості поставляємого товару постачальником надано копію паспорту якості та сертифікату відповідності (а.с.68-69).

За результатами вказаної господарської операції постачальником виписані та зареєстровані податкові накладні №504 від 23.10.2017 та №505 від 25.10.2017 (а.с.70-73).

Також, 02.10.2017 між позивачем (постачальник) та СГТОВ «Федорівка» (партнер) укладений договір поставки №39-0000006, за умовами якого позивач зобов'язався поставити, а СГТОВ «Федорівка» прийняти і оплатити паливно-мастильні матеріали на умовах і в порядку, викладеному цим договором (а.с.74,75).

На виконання умов цього договору складено рахунок фактуру № 1-00000066 від 15.11.2017 на суму 68264,90 грн., в т.ч. ПДВ 11377,48 грн. (а.с.76).

Постачання вказаного товару підтверджується видатковою накладною № 1-00000172 від 15.11.2017, а також довіреністю на отримання ТМЦ № 48 від 15.11.2017, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів № 1-0000172 від 15.11.2017 (а.с.80-83).

Отримання вказаного товару СГТОВ «Федорівка» підтверджується актом взаєморозрахунків за період з 01.11.2017 по 15.11.2017 (а.с.84).

Оплата вказаного товару підтверджується банківською випискою (а.с.77-79).

За вказаної господарської операції позивачем складено податкову накладну № 87 від 15.11.2017 (а.с.86).

27.11.2017 позивач подав відповідачу 1 засобами електронного зв'язку податкову накладну № 87 від 15.11.2017 на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних. Квитанцією № 1 від 27.11.2017 позивачу було повідомлено, про прийняття документу та зупинення його реєстрації. Зазначено про виявлені помилки: «Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами оцінювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД:2710. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН» (а.с.87).

21.12.2017 позивач надіслав електронними засобами відповідачу 2 повідомлення №9 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення господарських операцій (а.с.88).

Вказане повідомлення доставлено до ДФС України, що підтверджується квитанцією №1 (а.с.89).

Рішенням відповідача 2 №511189/НОМЕР_1 від 29.12.2017 позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної № 87 від 15.11.2017 з підстави надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття відповідачем 2 рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування (а.с.92).

Не погодившись з рішенням відповідача, позивач 04.01.2018 подав скаргу (№ 6), до якої в паперовому вигляді були додані документи на підтвердження реальності здійснення операції по податковій накладній № 87 від 15.11.2017.

Рішенням комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 23.01.2018 №8705/НОМЕР_1 у задоволенні скарги позивача на рішення відповідача 2 від 29.12.2017 № 511192/НОМЕР_1 відмолено (а.с.97).

У звязку із викладеним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У даному випадку датою виникнення податкових зобовязань є дата здійснення поставки товару.

У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

У разі якщо реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена в порядку, визначеному в пункті 201.16 цієї статті, реєстрація таких податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у підпункті 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

З 01.01.2017 набули чинності зміни до Податкового кодексу України, якими запроваджено новий механізм електронного адміністрування податку на додану вартість за умов проведення аналізу та здійснення управління ризиками з метою визначення форм і обсягів митного та податкового контролю (Закон - № 1797-VIII від 21.12.2016).

У свою чергу, відповідно до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з положеннями пункту 20.2 статті 20 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Згідно з положеннями підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України).

Зазначена комісія приймає рішення про: - реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; - відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту.

Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація податкової накладної №87 від 15.11.2017 була зупинена у звязку з її відповідністю, як зазначено ДФС України, пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків - за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД.

Відповідно до пункту 6 Критеріїв моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями, зокрема (п. 1): обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75 % загального такого залишку та відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної/розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У той же час, відповідно до Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджений наказом Міністерства фінансів України 13.06.2017 № 567, позивачем подані пояснення і документи, копії яких додані також до матеріалів справи.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії Державної фіскальної служби України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням комісії ДФС від №511189/НОМЕР_1 від 29.12.2017 відмовлено у реєстрації податкової накладної №87 від 15.11.2017. Підставою даних рішень зазначено надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації».

Тому суд зазначає, що відповідач по справі, обмежився лише загальною оцінкою наданих позивачем документів, не встановивши конкретно, які з них складені з порушенням законодавства, як зазначено у спірних рішеннях, і в чому саме полягають ці порушення.

Сукупність первинних документів, наданих до матеріалів справи, не дають підстав для сумніву щодо дійсності укладених договорів поставки, на виконання вимог яких складено спірні податкові накладні.

Суд акцентує увагу, що в порядку виконання обовязку, встановлено частиною другою статті 77 КАС України, відповідачем не спростовано фактичне виконання спірних операцій та не доведено зворотного.

Оцінюючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що рішення ДФС України №511189/НОМЕР_1 від 29.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної №87 від 15.11.2017 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про реєстрацію податкової накладної, слід зазначити, що відповідно до підпункту 201.16.4. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі Порядок № 1246) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день:

1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246).

Відтак, оскільки рішення Комісії ДФС України про відмову у реєстрації податкової накладної №511189/НОМЕР_1 від 29.12.2017 підлягає скасуванню то, відповідно, з урахуванням положень підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 19, пункту 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 № 1246, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині зобовязання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №87 від 15.11.2017.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати до суду в установлений судом термін з дня набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання судового рішення, слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі, оскільки судове рішення є обов'язковим до виконання, у тому числі, в примусовому порядку, а за невиконання рішення суду передбачена відповідальність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Як зазначено у ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00грн.

На підтвердження понесених витрат суду надано: договір про надання правової допомоги, рахунки на оплату, платіжні доручення, ордер на надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), акт приймання-передачі наданих послуг.

Так, відповідно до опису робіт включено підготовку позовної заяви (2000грн.), підготовка відповіді на відзив (1000грн.) Проте, позовна заява і відповідь на відзив підписані не представником позивача, а безпосередньо позивачем.

Також, до витрат на правову допомогу віднесено представництво інтересів позивача у судовому засіданні 21.05.2018 (1 год. 1500грн.). Проте, відповідно до протоколу судового засіданні 21.05.2018, засідання тривало 20 хв.

Також, до витрат на правову допомогу віднесено представництво інтересів позивача у судовому засіданні 20.06.2018 (1 год. 1500грн.). Проте, відповідно до протоколу судового засіданні 20.06.2018, засідання тривало 20 хв.

Також, до витрат на правову допомогу віднесено представництво інтересів позивача у судовому засіданні 16.07.2018 (1 год. 1500грн.). Проте, ухвалою суду від 16.07.2018 провадження у справі зупинено за клопотанням учасників справи, яке розглянуто без їх участі. Таким чином, представник не здійснював представництво інтересів позивача у засіданні 16.07.2018.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе присудити на користь позивача витрати на правову допомогу за представництво інтересів позивача у судових засіданнях 21.05.2018 та 20.06.2018, пропорційно часу тривалості засідань (1500грн. 1 год., 20 хв. 500грн.). Тобто, за представництво інтересів позивача у судових засіданнях 21.05.2018 та 20.06.2018 має бути присуджено 1000грн.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у п.268 Рішення по справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (Заява № 19336/04): «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999-V).».

Аналогічну практику вирішення питання судових витрат застосовано Європейським судом з прав людини і у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пп.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки субєктом владних повноважень у справі була Державна фіскальна служба України, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 3524,00 грн.

Керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Мелітопольських дивізій, буд. 22, код РНКПО НОМЕР_1) до Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8, ), Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8) про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №511189/НОМЕР_1 від 29.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної №87 від 15.11.2017.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №87 від 15.11.2017 з дати подання її на реєстрацію.

В частині позовних вимог щодо зобовязання Державну фіскальну службу України подати звіт про виконання судового рішення відмовити.

Присудити фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Мелітопольських дивізій, буд. 22, код РНКПО НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) судовий збір у розмірі 3524,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів, з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 20.08.2018.

Суддя Ю.В. Калашник