Справа № 822/960/18
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/960/18

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

16 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

представника позивача - Семенишина І.В., який діє на підставі ордеру серія АА №105086

представника відповідача - Недосип Ю.О., яка діє на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року (головуючий суддя Михайлов О.О., повний текст рішення складено 30.03.2018 року) у справі №822/960/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив зобов`язати Кам`янець-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області призначити достроковий вихід на пенсію зі зменшенням віку на 8 (вісім) років та нарахувати пенсію з 28.09.2017 року - строку звернення до Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про протиправність отриманої ним відмови Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, як такої, що суперечить вимогам ст. 46 Конституції України, ст. ст. 55, 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зокрема, позивач стверджує, що факт його перебування у трудових відносинах з Кам`янець-Подільським АТП 16861, де він працював водієм, і був відряджений у лютому 1987 року до Чорнобильської зони, підтверджується відповідними наказами та архівними довідками, що є належною підставою для призначення йому пенсії у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Кам`янець-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області призначити та нараховувати ОСОБА_1 з 28 вересня 2017 року пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 років.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про факт відсутності в наданих позивачем довідках №38 від 17.11.1992 року та №47 від 06.02.1992 року відомостей про первинні документи на основі яких останні видавались та фактичних днів перебування позивача в зоні відчуження, що є підставою для відмови у призначенні йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатору аварії на ЧАЕС.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

До початку розгляду справи по суті, судовою колегією розглянуто клопотання відповідача про заміну Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, як неналежного відповідача, його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Згідно з ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що відповідно до постанови КМУ від 08.11.2017 №821 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" Кам`янець-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Відповідно до даних з ЄДРЮОФОП з 13 квітня 2018 року Кам`янець-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області припинено як юридичну особу в результаті реорганізації.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення клопотання Пенсійного органу та здійснення заміни Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 28.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області з заявою щодо призначення йому пенсії, на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області №18561/04 від 27.12.2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії, з підстав того, що в наданих позивачем для призначення пенсії довідках №38 від 17.11.1992 року та №47 від 06.02.1992 року відсутні як відомості про первинні документи на основі яких видавались останні, так і відомості про фактичні дні його перебування в зоні відчуження.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив зобов`язати відповідача призначити йому пенсію відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним документом, який підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право позивачу користуватись пільгами, встановленими Законом, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991р. № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Статтею 9 Закону 796-XII визначено коло осіб, які вважаються такими, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, згідно вказаної статті, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно статті 10 Закону 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Стаття 13 Закону 796-XII передбачає обов`язок держави перед громадянами за шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її зокрема за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 10 років.

- у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, із зменшенням пенсійного віку на 8 років.

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Відповідно до абз. 6 п.п. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.05 р. N 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за N 1566/11846, до заяви про призначення пенсії додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно з ч. 1, 4 ст. 15 Закону 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Визначення рівнів забруднення, доз опромінення, відновлення їх шляхом розрахунку здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідних державних органів та обласних державних адміністрацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Порядок) затверджений порядок, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Тобто, підставою для отримання посвідчення та як наслідок статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є наявність у особи хоча б одного з перелічених вище документів.

Частиною 3 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" закріплено, що Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Верховний Суд України у постановах від 21.11.2006 р. та 04.09.2015 р. (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а відповідно) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Вказаної правової позиції притримується і Верховний Суд, що вбачається зокрема з постанови від 19 червня 2018 року у справі № №675/2071/16-а (адміністративне провадження №К/9901/44983/18).

Враховуючи викладене, особи які віднесені до ІІ категорії учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме на підставі їхнього перебування - роботи у зоні відчуження автоматично мають право на пільги, встановлені ч.1 ст. 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з матеріалами справи, позивач уже має відповідне посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році категорії 2 Серії НОМЕР_1 , яке видане 01.11.2012 року (а.с. 22).

Таким чином, при встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії та видачі відповідного посвідчення, яке згідно вказаного є безумовним підтвердження наявності відповідного статусу у особи, вже було підтверджено та встановлено факт перебування позивача у відповідний період у зоні відчуження, оскільки у випадку іншого підстави для видачі йому посвідчення 2 категорії були б відсутні.

Крім того, факт перебування позивача на роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року також підтверджують: довідка №38 від 17.11.1992 року, видана Кам`янець-Подільським АТП16861, де зазначено, що позивач у період з 01 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року згідно наказу від 29.01.1987 року №16 дійсно працював на обслуговуванні Чорнобильської зони по перевезенню продуктів харчування у м. Чорнобиль, довідка №47 від 06.02.1992 року, де зазначено, що позивач у вказаний період був відряджений до Київського автопідприємства 13064 і здійснював перевезення м`ясопродуктів з Холодкомбінату №3 в економічну зону м. Чорнобиль, Зелений мис, Іванків, та архівні довідки, в яких зазначено, що позивач дійсно значиться як такий, що приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року.

Факт перебування позивача у період з 01 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року в зоні відчуження та виконання робіт, пов`язаних із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, також підтвердили допитані судом першої інстанції під час розгляду справи свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які у 1987 році працювали разом з позивачем у Кам`янець-Подільському АТП 16861, та засвідчили факт відрядження ОСОБА_1 в лютому 1987 року до Чорнобильської зони.

Згідно ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів встановила, що позивач має право на призначення пенсії згідно статті 55 Закону 796-XII із зменшенням пенсійного віку на 8 років з 28 вересня 2017 року, а бездіяльність відповідача щодо не призначення позивачу вказаної пенсії є протиправною.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 серпня 2018 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.