Справа № 826/10618/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

представника позивача - Нізоли Н.М.

представника відповідача - Макаренка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Баядера Логістик" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 03.07.2017 року №, № та №.

Окружний адміністративний суд міста Києва своїм рішення від 30 квітня 2018 року адміністративний позов задовольнив. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що податкові повідомлення - рішення, які було прийнято відповідачем на підставі акту перевірки, є протиправними.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Натомість апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем було проведено фактичну перевірку ТОВ "Баядера Логістик" з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами господарської одиниці, розташованої у м.Київ, вул.Автопаркова,7.

Дана перевірка була оформлена актом від 02.06.2017 року №0066/28/10/РРО/35871504.

В акті зазначено про порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 16.07.1995 р., а саме: ведення із порушенням встановленого законом порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання. Вартість не облікованого товару складає 20803,38 грн. (надлишок 16322,34 грн. та нестача 4481,04 грн.); п. 2.8 гл. 2, п. 3.5 гл.3 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, а саме: перевищення ліміту залишку готівки на загальну суму 23708,74 грн.; ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 із змінами та доповненнями.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення

від 03.07.2017 року:

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 41606,76 грн. відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 47417,48 грн. відповідно до абз. 2 ст. 1 Указу №436/95 від 12.06.1995 року «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»;

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 1020 грн. відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою.

За наслідками процедури адміністративного (досудового) оскарження, Державна фіскальна служба України залишила оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись з такими податковими повідомленнями - рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка проведена господарського об'єкта позивача, а саме магазину, місця зберігання, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Автопаркова, 7.

В акті перевірки зазначено, що зі складу - магазину та місця зберігання ведеться оптова-роздрібна торгівля алкогольними напоями за готівковий та безготівковий розрахунок за наявності відповідних ліцензій. При проведені перевірки повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ТМЦ) станом на кінець 25.05.2017 року встановлено: надлишки лікеро-горілчаних виробів у кількості 50 шт. на загальну суму 16322,34 грн. та нестачу лікеро-горілчаних виробів в кількості 23 шт. на загальну суму товару 4481,04 грн.

На підставі вказаного контролюючий орган дійшов висновку про наявність у позивача не облікованого у встановленому порядку товару (відсутні прибуткові видаткові накладні) у кількості 73 шт. на загальну суму 20803,38 грн.

Правову підставу застосування штрафних санкцій визначено статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", відповідно до якої - до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно до статті 9 якої підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для такого правового висновку.

У розділі V Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону.

Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 названого Закону, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів. Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Як було встановлено судом першої інстанції, позивачем на вимогу перевіряючих було призначено Інвентаризаційну комісію, що підтверджується Наказом №2405 3-БЛ від 24 травня 2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи. У період з 24 травня 2017 року 25 травня 2017 року була проведення інвентаризація товару, що зберігався на території складу, складу-магазину за адресою м. Київ, Автопаркова, 7.

В ході проведення інвентаризації встановлено кількість товару, що зберігався на території складу та складу - магазину станом на 25 травня 2017 року, що становив разом 1209176 пляшок (39 пляшок - на складі-магазині, 1209137 пляшок - на складі).

Згідно Інвентаризаційного опису від 25.05.2017 року, станом на дату проведення інвентаризації на складі - магазині, були відсутні недостача чи надлишок товару. Водночас, на складі, згідно Інвентаризаційного опису та Звіряльної відомості результатів інвентаризаційних запасів від 25 травня 2017 року, було виявлено надлишок у кількості 12 пляшок.

Колегія суддів звертає увагу, що перевіркою позивача встановлено саме нестачу товарно-матеріальних цінностей, що обліковуються, а не їх надлишок, що фактично унеможливлює реалізацію позивачем товару, який не обліковано у встановленому порядку.

Як зазначалось колегією суддів вище, фінансова санкція, встановлена ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», може бути застосована до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Фактично, штрафна санкція у сумі 41606,76 грн. застосована до позивача податковим повідомленням-рішенням № від 03.липня 2017 року за порушення обліку товару, що не є підставою для накладення на позивача штрафу, передбаченого ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що податкове повідомлення рішення № від 03.07.2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 03.07.2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою касових книг за 2017 рік встановлено, що 20.04.2017 року по ВКО №100 видано Бабич С.І. по pax. 3721-10000 грн. без підпису одержувача. Залишок готівки в касі в цей день становив 13604,37 грн., з урахуванням ВКО №100 - без підпису одержувача залишок 13604,37+10000=23604,37 грн. Ліміт залишку готівки в касі затверджений підприємством в розмірі 17000 грн., перевищення встановленого ліміту становить 23604,37 - 17000, грн.=6604,37 грн. 21.04.2017 року по ВКО №101 видано Сахно А.М. для поповнення каси ТОВ «Баядера Логістик» м. Харків - 32000,00 грн. по рахунку № 6831 без підпису одержувача. Залишок готівки в касі в цей день становив 2104,37 грн. З урахуванням ВКО №101 без підпису одержувача залишок становить 2104,37+32000=34104,37 грн. Перевищення встановленого ліміту становить 34104,37-17000=17104,37 грн. Загальна сума перевищення встановленого ліміту становить 23708,74 грн.»

На підставі вказаного контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем п. 2.8 гл.2, п.3.5 гл.3 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», а саме: перевищення ліміту залишку готівки на загальну суму 23708,74 грн.

Згідно пункту 2.8. Постанови правління НБУ «Про затвердження «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 (далі - Постанова №637) підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для їх зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для їх переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

Пунктом 3.5. вказаної Постанови визначено, що у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа. Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача. Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі товариства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу або за окремою видатковою відомістю. Якщо підприємство (підприємець) надає держателям електронних платіжних засобів послуги з видачі готівки за допомогою платіжного термінала (імпринтера), то на підставі квитанцій платіжного термінала (сліпів) таким підприємством складається видатковий касовий ордер на загальну суму проведених операцій за день та здійснюється відповідний у касовій книзі.

Враховуючи те, що у матеріалах справи наявні копії видаткових касових ордерів від 20 квітня 2017 року №100 на суму 10000 грн. та від 21 квітня 2017 року №101 на суму 32000,00 грн., які підписані фізичними особами, що отримували кошти визначені в таких ордерах, та копія Наказу №8 від 15.04.2016 року, яким було встановлено ліміт каси на Базі «Еліт» TOB «Баядера Логістик» в м. Київ у розмірі 25000,00 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо перевищення ліміту каси позивачем, а тому податкове повідомлення рішення № від 03.07.2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 03.07.2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки, перевіряючі дійшли висновку про порушення позивачем пп.20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України оскільки, під час проведення підрахунку старшому бухгалтеру вручено запит №1, 2 від 26.05.2017 року про необхідність надання оборотно-сальдової відомості по рахунку №281 та копій прибуткових-видаткових накладних за перевіряємий період. В порушення п.п 20.1.9. п. 20.1. cm. 20 ПКУ дані документи не надані, про що складено акт.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами пункту 85.4. статті 85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу було вручено запит №28210/10/28-10-14-05-12 від 23.05.2017 року про проведення інвентаризації та надання даних складського обліку із зазначенням залишків лікеро-горілчаних виробів на 01.04.2017 року та на початок проведення інвентаризації , тобто на 24.05.2017 року, їх руху (оприбуткування та вибуття лікеро-горілчаних виробів) на алкогольну продукцію, що знаходиться на зберіганні за м. Київ, вул. Автопаркова, 7.

24 травня 2017 року позивач надав письмову відповідь на вказаний запит, в якій зазначив, що не може надати копії документів, оскільки у запиті 10/28-10-14-05-12 від 23.05.2017 року не зазначено, що копії документів необхідно надати на підставі п. 85.4. статі 85 Податкового кодексу України та те, що запитувані документи свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Крім того, позивач зазначив, що перевіряючими не надавались позивачу запити №1,2 від 26.05.2017 року, а тому у нього не виникало обов'язку щодо їх виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що предметом фактичної перевірки є перевірка ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, а не дослідження даних податкової звітності.

До того ж законодавчими нормами не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб'єкта господарювання повинні знаходитись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що податкове повідомлення рішення № від 03.07.2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15.08.2018 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев