Справа № 344/12551/18
Суддя: Антоняк Т. М.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/743/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 Ндах,

перекладача ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Ндах про примусове видворення в країну походження ОСОБА_4 ОСОБА_5; затримання з метою забезпечення видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Ндах про примусове видворення в країну походження ОСОБА_4 ОСОБА_5; затримання з метою забезпечення видворення за межі території України.

Позовні вимоги мотивує тим, що 31.07.2018 року в ході проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» працівниками МВ УДМС України АДРЕСА_1 виявлено громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 НДАХ ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач). При перевірці документів встановлено, що даний громадянин прибув на територію України в 2013 році з метою навчання в Донецькому національному медичному університеті. Управлінням ДМС України в Донецькій області документований посвідкою на тимчасове проживання серії ТР 072461, строком дії до 23.11.2014 року. У звязку з переведенням Відповідача на навчання до Івано-Франківського національного медичного університету, строк дії посвідки продовжено УДМС України в Івано-Франківській області до 01.08.2018 року.Наказом ректора Івано-Франківського національного медичного університету від 25.06.2018 року № 330-с даного громадянина було відраховано з числа студентів у звязку із завершенням навчання. У звязку з надходженням клопотання ВНЗ «ІФНМУ» від 04.07.2018 року № 08-2679/35 ГУ ДМС України в Донецькій області 09.07.2018 року на підставі підпункту 2 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнаня недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 322, прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні іноземному студенту.

У позовній заяві зазначається, що після закінчення відповідного терміну перебування, громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Ндах у визначений термін територію України не покинув, а продовжував проживати на території України, чим порушив встановлений законодавством термін, перейшовши в нелегальне становище. За порушення правил перебування іноземців в Україні на даного громадянина складено протокол про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП і накладено адміністративний штраф, який ним сплачено. В силу вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства Івано-Франківським МВ УДМС України в Івано-Франківській області 31.07.2018 року прийнято рішення про примусове повернення в країну походження ОСОБА_4 ОСОБА_5 громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Ндах, згідно якого даний громадянин зобовязувався в термін до 09.08.2018 року залишити територію України. Листом за № 15/9095 від 31.07.2018 року було повідомлено керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури про прийняте рішення. Листом за № 15/9104 від 31.07.2018 року було повідомлено Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України про прийняте рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у адміністративному позові, просила задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив, суду посянив, що з обєктивних причин порушив строки виїзду, отримавши від працівників УДМС запевнення про можливість продовження таких строків. Виїзд порушено суто через необхідність оформлення документів у ВУЗі. Як підставув своїх доводів в судовому засіданні представив квиток на виїзд з України 16.08.2018 року.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 Ндах, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5.

Згідно копії Посвідки на тимчасове проживання серії ТР 072461 вбачається, що ОСОБА_2 Ндаху таку видано строком дії до 23.11.2014 року. Термін дії посвідки на тимчасове проживання продовжено до 01.08.2018 року.

Як вбачається, наказом ректора Івано-Франківського національного медичного університету від 25.06.2018 року № 330-с даного громадянина було відраховано з числа студентів у звязку із завершенням навчання.

Встановлено, що на відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП і накладено адміністративний штраф, який ним сплачено.

31.07.2018 року Івано-Франківським МВ УДМС України в Івано-Франківській області прийнято рішення про примусове повернення в країну походження ОСОБА_4 ОСОБА_5 громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Ндах, згідно якого даний громадянин зобовязувався в термін до 09.08.2018 року залишити територію України.

Листом за № 15/9095 від 31.07.2018 року було повідомлено керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури про прийняте рішення.

Листом за № 15/9104 від 31.07.2018 року було повідомлено Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України про прийняте рішення.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України,Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону № 3773-VIЦентральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Проте, як вбачається з поданої відповідачем копії квитка, ОСОБА_2 Ндах повинен вилетіти літаком з Києва до Риму 16.08.2018 року о 20.35 год., з Риму до Addis Ababa 16.08.2018 року 23.55.; з Addis Ababa до Douala Cameroon 17.08.2018 року о 09.15 год.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеного рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 у справі № 359/7066/16-а.

Відповідно до ст. 288 КАС Українипозовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Між тим, частина 1 статті 289 КАС України визначає що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що позов про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободмає на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції»(рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Враховуючи те, що відповідач відповідно дост. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не порушував законодавство України, останній підпадає під захистстатті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»,статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,тому у суду відсутні всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що жодних належних та допустимих доказів грубого порушення громадянинином ОСОБА_2 Ндах законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства суду не представлено, враховуючи те, що відповідач не ухиляється від виїзду із України, в судовому засіданні підтвердив добровільність наміру на виїзд за кордон на наступний день та у відповідача наявний документ, що дає право на виїзд з України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення про його примусове повернення, а тому відсутні підстави для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України та його затримання.

Враховуючи, що позовні вимоги є необґрунтованими та непідтвердженими жодним належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючисьЗаконом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.6,7,9,72-77,241-246, 288-289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 Ндах про примусове видворення в країну походження ОСОБА_4 ОСОБА_5; затримання з метою забезпечення видворення за межі території України - відмовити.

Належним чином завірену копію рішення суду невідкладно видати особам, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Антоняк Т.М.