Справа № 182/6080/18
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/6080/18
Провадження № 2-а/0182/113/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.08.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О .В., секретаря судового засідання Нагаєвої Н. О., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Нікопольського районного відділу головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про затримання, поміщення до пункту тимчасового перебування та видворення за межі України в примусовому порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Нікопольський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 про затримання, поміщення до пункту тимчасового перебування та видворення за межі України в примусовому порядку.

В обґрунтування позову посилається на те, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України 16.03.2017 року через КПП «Тополі» на підставі ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

14.08.2018 року в ході проведення профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант» співробітниками Управління боротьби зі злочинами, повязаними з торгівлею з людьми ГУНП в Дніпропетровській області було виявлено та доставлено відповідача до Нікопольського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. В ході перевірки паспортного документа відповідача, зясувалося, що останній порушив правила перебування іноземців на території України, а саме ухилився від виїзду з України після прийнятого у відношенні нього рішення про примусове повернення.

Після втрати підстави для перебування на території України, згідно ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України та перейшов у нелегальне становище. До ГУДМС України в Дніпропетровській області з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України відповідач не звертався.

Постановою від 22.08.2017 року ГУДМС України в Дніпропетровській області на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на користь держави. Відповідачем штраф сплачено у повному розмірі.

22.08.2017 року Нікопольським РВ головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення з України № 7, яким відповідача було зобовязано залишити територію України до 20.09.2017 року.

У зазначений строк, відповідач територію України не покинув.

Постановою від 14.08.2018 року ГУДМС України в Дніпропетровській області на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. на користь держави. Відповідачем штраф сплачено у повному розмірі.

У поясненнях, наданих відповідачем, останній вказав, що він своєчасно не виїхав з території України у звязку з відсутністю коштів та відсутністю будь-яких родичів у країні походження.

Враховуючи, що відповідач не виконав прийняте відносно нього рішення про примусове повернення з України від 22.08.2017 року та ухилився від добровільного виїзду з України, а також, враховуючи, що кошти для повернення до країни походження у відповідача відсутні, на території України він знаходиться незаконно, підстав для продовження терміну перебування на Україні не має, законних джерел отримання прибутку в Україні немає та проживає без постійних фінансових джерел існування, перешкоджатиме проведенню процедури видворення та територію України він добровільно не покине, з огляду на що позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що у нього відсутні кошти для повернення до країни походження, відсутні там будь-які родичі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, повязані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, в тому числі, щодо: примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_4, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії Р 3477495, виданий 23.12.2008 року терміном дії до 22.12.2018 року прибув на територію України 16.03.2017 року.

14.08.2018 року в ході проведення профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант» співробітниками Управління боротьби зі злочинами, повязаними з торгівлею з людьми ГУНП в Дніпропетровській області було виявлено та доставлено відповідача до Нікопольського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. В ході перевірки паспортного документа відповідача, зясувалося, що останній порушив правила перебування іноземців на території України, а саме ухилився від виїзду з України після прийнятого у відношенні нього рішення про примусове повернення.

Після втрати підстави для перебування на території України, згідно ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України та перейшов у нелегальне становище.

До територіальних підрозділів ГУДМС України в Дніпропетровській області з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України відповідач не звертався.

За порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду з території України відносно відповідача, співробітниками Нікопольського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 22.08.2017 року було складено протокол про адміністративне порушення серії ПР МДН № 12774 за частиною першою ст. 203 КУпАП (Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування на території України і транзитного проїзду через територію України).

Постановою від 22.08.2017 року ГУДМС України в Дніпропетровській області на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на користь держави. Відповідачем штраф сплачено у повному розмірі.

22.08.2017 року Нікопольським РВ головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення з України № 7, яким відповідача було зобовязано залишити територію України до 20.09.2017 року.

За порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду з території України відносно відповідача, співробітниками Нікопольського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 14.08.2018 року було складено протокол про адміністративне порушення серії ПР МДН № 105119 за частиною першою ст. 203 КУпАП (Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування на території України і транзитного проїзду через територію України).

Постановою від 14.08.2018 року ГУДМС України в Дніпропетровській області на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. на користь держави. Відповідачем штраф сплачено у повному розмірі.

У поясненнях, наданих відповідачем, останній вказав, що він своєчасно не виїхав з території України у звязку з відсутністю коштів та відсутністю будь-яких родичів у країні походження.

Станом на 14.08.2018 року відповідач територію України не покинув.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Цією ж статтею Закону передбачено, що рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства (стосовно осіб, затриманих в межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетину державного кордону України) повинно бути прийнято органом охорони державного кордону. Таке рішення про видворення може бути оскаржене до суду. Іноземець чи особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений в рішенні про видворення.

Примусове видворення іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови адміністративного суду здійснюється лише у разі, якщо особа ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення. Затримання і примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства здійснюється органами охорони державного кордону лише на підставі постанови адміністративного суду, яка приймається за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Аналізуючи вищенаведені приписи ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд приходить до висновку про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов'язкові обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду.

Обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів справи таке рішення щодо відповідача було прийнято.

У відповідача відсутні документи, які б давали йому право офіційно вибути за межі території України. Крім того, суд враховує також й те, що у відповідача близьких родичів, власного житла, постійного джерела існування та законних представників на території України немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч. 3 п. 1.8. Інструкції «Про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженою наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012р. №353/271/150, позовні заяви територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС про примусове видворення іноземців подаються до окружного адміністративного суду за місцезнаходженням відповідного органу, підрозділу за наявності однієї з таких підстав, а саме, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземці будуть ухилятися від виконання рішення про примусове повернення.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, в тому числі, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як встановлено в ході розгляду справи судом, обґрунтованими є підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України, оскільки у відповідача відсутні необхідні для цього кошти, що він визнав в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до територіального підрозділу Державної міграційної служби України із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні докази, які б свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв'язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, тому наявні правові підстави для його примусового видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення примусового видворення.

Оскільки, строк дії для повернення до країни походження у відповідача закінчився, відносно нього було прийнято рішення примусове повернення з території України, у суду є всі підстави вважати, що відповідач знаходиться на території України незаконно, підстав для продовження терміну перебування в Україні не має, а тому він має бути видворений в примусовому порядку за межі території України, відповідно до п.1.8 Інструкції «Про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затверджено наказом МВС України, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119.

Крім того, оскільки відповідач ухилявся від виконання рішення про його повернення з території України, суд приходить до висновку про наявність підстав для затримання відповідача та його поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, в межах строку, заявленого в позові.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України рішення суду в частині примусового видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 288, ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат повязаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 5, 20, 46, 288, 289, п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України (в редакції від 03.10.2017р.), суд, -

ВИРІШИВ:

Позов за позовом Нікопольського районного відділу головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про затримання, поміщення до пункту тимчасового перебування та видворення за межі України в примусовому порядку - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком до 16 лютого 2019 року, з метою ідентифікації для забезпечення подальшого примусового видворення.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України рішення суду в частині примусового видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 18 ст. 289 КАС України, на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя: ОСОБА_5