Справа № 804/3154/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Справа № 804/3154/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії, -
02 травня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (а.с.5), у якому позивач просить суд:
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з 04.03.2015 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з включенням до неї з цього періоду матеріальної допомоги на оздоровлення, що була виплачена їй у 2013 та 2014 роках.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви (а.с.10).
01 червня 2018 року на виконання вищевказаної ухвали позивачем усунуто недоліки позовної заяви та надано до суду уточнений адміністративний позов з ідентичним позовними вимогами (а.с.14).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- з 04.03.2015 року ОСОБА_1 вийшла на пенсію та отримує пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-12;
- згідно із довідкою Донецького юридичного інституту від 23.03.2018 року за №25 в період проходження служби у 2013 та 2014 роках, тобто за 24 місяці перед звільненням, позивач отримувала матеріальну допомогу на оздоровлення;
- 29 березня 2018 року з метою включення суми матеріальної допомоги на оздоровлення до пенсії позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок своєї пенсії з 04.03.2015 року;
- листом ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.04.2018 року №5500-18 було відмовлено у перерахунку;
- на думку позивача орган Пенсійного фонду прийняв рішення, яке не ґрунтується на положеннях чинного законодавства та порушує права позивача на передбачене законом пенсійне забезпечення, оскільки з отриманої позивачем матеріальної допомоги на оздоровлення у 2013 та 2014 роках, тобто за 24 місяці перед звільненням, було фактично нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому вказана сума враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (а.с.2-3).
Відповідач позов не визнав, надав до суду 19 липня 2018 року відзив на позовну заяву (а.с.21-23), у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, в якому зазначив таке:
- ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року;
- відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522, з 01.01.2007 року на відповідача покладені функції лише з призначення і виплати пенсії, а повноваження з видачі довідок та визначення складових грошових забезпечення покладено на ГУМВС України в Дніпропетровській області (на даний час ліквідаційну комісію ГУМВС України в Дніпропетровській області);
- Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не наділено повноваженнями визначати розмір грошового забезпечення та змінювати його, відповідальність за внесення складових грошового забезпечення до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії покладається на установу, якою видавалась довідка.
У період з 23 липня 2018 року по 27 липня 2018 року включно суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юхно І.В. не здійснювала судочинство у зв'язку з перебуванням на лікарняному.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 перед звільненням займала посаду начальника кафедри загально-правових дисциплін Донецького юридичного інституту МВС України.
З 04 березня 2015 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-12 ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу із загальним страховим стажем 34 роки, у розмірі 59% грошового забезпечення призначена пенсія за вислугу років в розмірі 4115,96 грн.
29 березня 2018 року позивачем подана заява до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії, додатком до якої надано довідку Донецького юридичного інституту від 23.03.2018 року за №25 (а.с.6).
Згідно вказаної довідки в період проходження служби у 2013 та 2014 роках, тобто за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, позивач отримувала матеріальну допомогу на оздоровлення, а саме за 2013 рік - 2140,00 грн., за 2014 рік - 7200,00 грн., з якої утримано єдиний соціальний внесок.
ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.04.2018 року №5500-18 повідомлено, що матеріальна допомога на оздоровлення не носить постійного характеру та не належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, а тому відсутні підстави для включення її до складу грошового забезпечення (а.с.8).
Вказане рішення відповідача стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про зобовязання відповідача вчинити дії щодо перерахунку пенсії.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною першою статті 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» закріплено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.
Згідно з частиною третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV встановлено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною першою статті 10-1 Закону №2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (пп. 3 п. 5 Постанови КМУ №1294, пп. 30.4 п. 30 розділу ХХХ Інструкції).
За змістом частин першої та другої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у звязку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Системний аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що допомога на оздоровлення є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, який відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців та повинна бути врахована при визначенні розміру грошового забезпечення для призначення пенсії позивачу, за умови сплати з неї єдиного внеску.
Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням допомоги на оздоровлення на підставі довідки Донецького юридичного інституту МВС України від 23.03.2018 року №25, оскільки з такої допомоги утримано єдиний соціальний внесок та вона була виплачена за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
При цьому, згідно частиною другою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 29 березня 2018 року з наданням відповідної довідки, а тому відповідачу слід здійснити перерахунок пенсії з 01 квітня 2018 року.
За приписами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог у розмірі однієї третини від заявлених, судовий збір у розмірі 234,93 грн., сплачений ОСОБА_1 при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 02 травня 2018 року №16025292, підлягає стягненню з ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2018 року з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 9 340,00 грн. (девять тисяч триста сорок гривень нуль копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 234,93 грн. (двісті тридцять чотири гривні девяносто три копійки).
Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя ОСОБА_3