Справа № 263/16220/17
Суддя: Скрипниченко Т. І.
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/123/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Соколової О.Б.,за участю позивача ОСОБА_1 , представників позивача Прідущенко В.В., Кравченка Я.В., Самохвалова С.В., представників відповідача Юдіна О.С., Карацюба В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності щодо не розгляду його клопотання від 07.08.2017 року про надання дозволу на розробку землеустрою на відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва неправомірною та про зобов`язання вчинити дії - надати дозвіл на розробку вказаного проекту землеустрою. В подальшому 16.03.2018 року змінив позовні вимоги та просив визнати рішення відповідача №7/28-2538 від 28.02.2018 року про відмову у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та сопруд протиправним, його скасування та зобов`язання вчинити дії надати дозвіл на розробку проекту земелеустрою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує наступним.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій. 07.08.2017 року звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням відповідача №7/28-2538 від 28.02.2018 було відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на ч.2 ст. 19 Конституції України, п.14 ст. 121 ЗК України, ч.6 ст.118 ЗК України вважає таке рішення протиправним, що порушує Конституційні права позивача на приватизацію земельної ділянки, право позивача як учасника бойових дій на першочергове забезпечення земельною ділянкою для індивідуального житлового будівництва та підлягає скасуванню, оскільки у відповідача немає правових підстав для відмови у задоволенні клопотання позивача. Вважає, що оскаржуване рішення не містить будь-якого обґрунтування відносно такої відмови. Посилання відповідача у відзові на первісний позов на те, що рішенням виконавчого комітету Жданівської міської ради народних депутатів від 18.04.1984 року визначено охоронну зону метеомайданчику морської гідрометеорологічної станції м.Маріуполя, де розташована земельна діляна, яку позивач просив йому виділити, неспроможне, оскільки Порядок встановлення охоронних зон навколо об`єктів для гідрометеорологічних спостережень та інших видів гідрометеорологічної дяльності, режими їх використання було затверджено постановою КМ України № 2262 від 11.12.1999 року та органом місцевого самоврядування, який згідно з Порядком уповноваженаий приймати рішення про встановлення охоронної зони, таке рішення не приймалося, тобто на даний час охоронна зона метеомайданчику морської гідрометеорологічної станції м.Маріуполя не встановлена, оскільки відповідне рішення органом місцевого самоврядування України не приймалось. Вказані дії відповідача порушують права позивача.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.12.2017 року провадження у справі було відкрито.
31.01.2018 року до початку розгляду справи по суті представником відповідача було надано відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . У відзиві зазначено, що відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. Згідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених законодавством. Так, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених законодавством. 07.08.2017 року до Маріупольської міської ради надано клопотання про відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку від ОСОБА_1 . Згідно до ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги» суб`єктам надання адміністративних послуг забороняється здійснювати прийом заяв від суб`єктів звернень щодо надання адміністративних послуг, видавати суб`єктам звернень оформлені результати надання адміністративних послуг, якщо такі послуги за законом надаються через центри надання адміністративних послуг. Відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 28.07.2016 року №7/9-517, до переліку адміністративних послуг, які надаються через Центр адміністративних послуг міської ради та його територіальний відділ належить «Рішення міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність».З огляду на вищенаведене, з метою винесення на розгляд сесії міської ради питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідно у встановленому законом порядку звернутися до Центру надання адміністративних послуг. Вищезазначене клопотання в порушення ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги» та рішення Маріупольської міської ради від 28.07.2016 №7/9-517 до Центру надання адміністративних послуг не надано. Клопотання надано в загальному порядку через відділ діловодства управління з питань звернень громадян та діловодства міської ради. Листом від 14.08.2017 № П-13171-11-1.1.2 про необхідність це зробити було повідомлено позивача. Однак, з метою захисту прав на отримання земельної ділянки учаснику бойових дій ОСОБА_1 управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради 30.08.2017 підготовлено відповідний проект рішення Маріупольської міської ради «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної линки по вул. Маркелова в Приморському районі міста громадянину ОСОБА_1 ». Згідно до положень Регламенту Маріупольської міської ради VII скликання, затверджений рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2015 № 7/2-12 предбачено, що проекти розпорядчих документів узгоджуються з установами, організаціями та посадовими особами, які залежно від їх компетенції мають безпосереднє відношення до питань, порушених у проекті, а також в обов`язковому порядку проходять перевірку на відповідність їх вимогам законодавства. Проект рішення Маріупольської міської ради «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 громадянину ОСОБА_1 » було розміщено на офіційному сайті Маріупольської міської ради 22.09.2017. Листом Донецького регіонального центру з гідрометеорології від 03.10.2017 №23/01/627 повідомлено, що на території м.Маріуполя знаходиться гідрометеорологічна обсерваторія, фахівці якої проводять гідрометеорологічні спостереження. Відповідно до Постанови КМУ від 11 грудня 1999 року №2262 навколо об`єктів гідрометеорологічної обсерваторії встановлені охороні зони на відстані 200 м від метеомайданчика та 50 м від інших постів спостережень. Згідно висновку Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 13.09.2017 №06-03-06/153-05 земельна ділянка розташована в охоронній зоні метеомайданчику морської гідрометеорологічної станції м.Маріуполя визначеної рішенням Виконавчого комітету Жданівської міської ради народних депутатів від 18.04.1984 року №162/5. Відповідно до п. 6.319 Зонінгу в охоронних зонах гідрометеорологічних станціях забороняється будівництво та розміщення будь-яких споруд та інших об`єктів, висаджування дерев і чагарників, тощо.Однак, наступним листом Донецького регіонального центру з гідрометеорології від 03.10.2017 №23/01/683 зазначено, що на охоронній зоні дозволяється вести господарську діяльність та надає згоду здійснювати приватне будівництво не порушуючи вимог Настанови «Метеорологічні спостереження на станціях», Постанови КМУ від 11 грудня 1999 року. За таких обставин Маріупольська міська рада діючи в інтересах територіальної громади м. Маріуполя з метою з`ясування обставин щодо позиці Донецького регіонального центру з гідрометеорології не розглянуло клопотання позивача в місячний строк.
03.04.2018 представником відповідача подано відзив на змінений адміністративний позов, у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , твердження позивача щодо необґрунтованого рішення не знаходять свого підтвердження оскільки в тексті рішення зазначено підставу відмови, а саме: висновок Головного управління містобудування та архітектури міської ради. Крім того відмова підтверджена матеріалами до спірного рішення, які також маються в матеріалах справи. Стосовно зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 є безпідставним оскільки Маріупольська міська рада є колегіальним органом та в силу ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених законодавством. В свою чергу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Враховуючи вищенаведене до функцій та завдань адміністративного судочинства не входить розпорядження землями комунальної власності. Таким чином позивачем не доведено порушення своїх прав з боку Маріупольської міської ради з урахуванням ст. 123 ЗК України.
17.07.2018 року представником позивача подано відповідь на відзив відповідача, де зазначено, що надані відповідачем заперечення проти позовної заяви (зміненої) є необгрунтованими. У відповіді на відзив зазначено, що на думку відповідача, вказана позивачем земельна ділянка знаходиться у охоронній зоні, тому надання дозволу на розробку проекту землеустрою згідно клопотання позивача від 07.08.2017р. може привести до порушення характерних умов розташування метеомайданчика. Порядок встановлення охоронних зон навколо об`єктів для гідрометеорологічних спостережень та інших видів гідрометеорологічної діяльності, та режим їх використання, надалі Порядок, було затверджено постановою КМ України № 2262 від 11.12.1999р. Згідно пункту 4 Порядку, рішення про встановлення охоронних зон приймає відповідний орган місцевого самоврядування на підставі клопотання ДСНС або її підприємства, установи чи організації відповідно до законодавства. Зазначає, що клопотання має містити відомості про місцезнаходження об`єкта, площу, яку він займає, площу охоронної зони, що встановлюється навколо нього, характер його діяльності, власників (користувачів) суміжних земельних (водних) ділянок. До клопотання додаються викопіювання з кадастрових планів зазначених власників землі та землекористувачів. У відповідності з пунктом 5 Порядку, на підставі рішення органу місцевого самоврядування про встановлення охоронної зони межі охоронних зон переносяться в натуру (місцевість) землевпорядними організаціями разом з підприємствами, установами та організаціями ДСНС з установленням спеціальних знаків, про що складається відповідний акт. Зазначеною правовою нормою передбачено певний порядок встановлення охоронної зони, згідно з яким повинно бути у наявності клопотання ДСНС, рішення органу місцевого самоврядування про встановлення охоронної зони та на підставі такого рішення складається відповідний акт. Однак нічого із вищезазначеного відповідач суду не надав. У відповідності з пунктом 2 рішення Жданівської міської ради народних депутатів від 18.04.1984р. № 162/5, було зобов`язано «архитектурно-планировочному управленню закрепить в натуре границу охранной зоны метеоплощадки морской гидрометеорологической станции ОСОБА_3 ». Однак ця вимога так і не була виконана.
Як вбачається із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відділу у місті Маріуполі № 277/105-18 від 15.02.2018р., відомості про перенесення в натуру (на місцевості) меж охоронної зони земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , та наданої Донецькому регіональному центру з метеорології, відсутні. Згідно відповіді ГУ ДСНС у Донецькій області № 12/03/760 від 14.02.2018р., будь-яких клопотань про встановлення межі метеомайданчика морської гідрометеорологічної станції м. Маріуполя до Маріупольської міської ради не надавалось. Тобто межі охоронної зони метеомайданчику, про які йдеться у відзиві відповідача, у дійсності не були встановлені та перенесенні в натуру (на місцевості). Вважає, що висновок Головного управління містобудування та архітектури про погодження місця розташування об`єкту від 13.09.2017р. № 06-03-06/153-05, яким відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову, є безпідставним, і стверджування відповідача про встановлену охоронну зону та неможливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою саме з цієї причини. Жданівська міська рада народних депутатів, у будь-якому випадку, не є органом місцевого самоврядування, та згідно з вимогами Порядку не є уповноваженою приймати рішення про встановлення охоронної зони. Земельна ділянка, відносно якої позивач заявив клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у теперішній час має тільки орієнтовні розміри, не є сформованою та відповідно не має встановлених меж. Відповідач не надав суду доказів ані встановлення меж охоронної зони, а ні того, що спірна земельна ділянка дійсно входить до такої зони. Також не надано будь-яких доказів відносно того, що спірна земельна ділянка знаходиться у приватній власності, оренді або у постійному користуванні у інших осіб. Рішення відповідача № 7/28-2538 від 28.02.2018р., згідно з яким позивачу було відмовлено у задоволені його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вулиці Маркелова є протиправним та підлягає скасуванню з зобов`язанням надати позивачу такий дозвіл. Зауважує, що, позовні вимоги, викладені у зміненій позовній заяві є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задволенні.
Представники позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні, викладеним у позові та відповіді на відзив. Крім того зазначили, що дії відповідача грубо порушують Конституційні права позивача, який є учасником АТО, земельна ділянка, на яку претендує позивач на цей час вільна, але поруч вже самовільно захоплються землі, маються інші житлові будинки та церква, тому якщо враховувати позицію відповідача, що на цих землях мається обмеження у вигляді охоронної зони, то ці будівлі також не відповідають цим вимогам, але вони збудовані та дозвіли на будівнитво видано. Багато земельних ділянок навколо спірної земельної ділянки було виділено працівникам правоохоронних органів та будь-яких обмежень для них не малося. Крім того земельна ділянка, яку просить виділити позивач, не перебуває у межах охоронних земель, відповідач посилається на постанову КМ України № 2262 від 11.12.1999 року, де п. 6 передбачено заборону будівництва в охоронних зонах, віднесених ДСНС до реперної мережі. У відповіді ДНСН України підтверджено не входження в перелік РКС ДСНС України гідрометеорологічної станції першого розряду по вул.Усурійський, 21, відсутність у державному акті на право постійного користування землею під споруди метереоологічної станції в обрисах земельної ділянки охоронної зони. Відсутні межи охоронної зони метеостанції в натурі та не внесено відповідні відомості до земельно-кадастрової документації, спірна ділянка відноситься до категорії житлових земель, що підтверджується планом міста. Тому відомості в генеральному плані міста та іншої містобудівної документації про охоронну зону метеомайданчику не відповідають дійсності та у міської ради не було законних підстав відмовляти позивачу. При цьому спочатку на сайті відповідача було розміщено проект рішення, яким клопотання позивача планувалося задвольнити, але в подальшому рішення з невідомих підстав було змінено та позивачу відмовлено у розробці землеустройної документації. Відомості, що на данній метеостанції існує охоронна зониа у 200 метрів, відсутні, висновок головного управління містобудвання і архітектури Маріупольської міької ради є недостовірним та не відповідає вимогам законодавства. Також відповідач з самого початку звернення позивача до нього обмежував його права посилаючись на необхідність подачи заяви через центр адміністративних послуг, хоча заяви інших учасників АТО приймалися безпосередньо загальним відділом відповідача та таких перешкод не вчинялося. Взагалі охоронної зони не існує, спірна ділянка не входить до охоронних земель, висновок управління архітектури не грунтується на об`єктивних данних. Позовні вимоги просили задовльнити у повному обсязі.

Представники відповідача Юдін О.С. та Карацюба В.Л. в судовому засідання заперечували проти позовних вимог, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзові на позов, зазначивши, що дії відповідача повністю відповідають вимогам чинного законодавства, земельна ділянка, на яку претендує позивач розташована у охоронних зонах гідрометеорологічної станції м.Маріуполя, де забороняється будівництво та розміщення будь-яких споруд та інших об`єктів, висаджування дерев і чагарників, тощо, тому враховуючи саме ці обставини, які були викладені у висновку головного управління містобудвання і архітектури Маріупольської міької ради, який не скасвано, міською радою було відмовлено позивачу у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва за вказаною адресою. Посилання позивача на лист ДСНС про відсутність охоронної зони є безпідставним, оскільки ще у 1984 році встанвоелно охоронні зони, забудови земель поблизу іншими особами не надає права позивачу на спірну ділянку, при цьому відповідач відкритий для спілкування з позивачем та пропонує йому вирішити це питання із врахуванням вимог законодавства.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Так, 07.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови міста Маріуполя Бойченка В.С. з клопотанням про відведення земельної ділянки площею від 0.09 га до 0.1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка розташована на вул. Маркелова в місті Маріуполь.
Відповідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Також у довідці виданою Національною гвардією України, військова частина НОМЕР_2 , від 31.07.2017 №304, зазначено, що ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції.
За результатами звернення ОСОБА_1 від 07.08.2017, Управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради, 14.08.2017 на дано відповідь №П-13171-11-1.1.2, де зазначено, що надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному ст. 118 ЗК України. Відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 28.07.2016 №7/9-517, до переліку адміністративних послуг, які надаються через Центр адміністративних послуг міської ради та його територіальний відділ належить «Рішення міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність». З метою винесення на розгляд сесії Маріупольської міської ради питання про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 , необхідно звернутися до Центру надання адміністративних послуг за адресою: АДРЕСА_4 .
Рішенням Маріупольської міської ради від 28.02.2018 року №7/28-2538 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проетку землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею від 0,09 га до 0.1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Маркелова в Приморському районі, рішення мотивовано тим, що розглянувши клопотання громадянина ОСОБА_1 , керуючись ст. 12 ЗК України, ст. Ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», враховуючи висновок Головного управління містобудування та архітектури мівської ради, міська рада вирішили відмовити у наданні зазначеного дозволу.
У висновку Головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради №06-03-06/153-05 від 13.09.2017 про погодження місця розташування об`єкта (адреса: вул. Маркелова, б/н у Приморському районі м.Маріуполя Донецької області) зазначено, що відповідно до наданих графічних матеріалів прошена земельна ділянка розташована в охоронній зоні метеомайданчику морської гідрметеорологічної станції м.Маріуполя, визначеної рішенням Виконавчого комітету Жданівської міської ради народних депутатів від 18.04.1984 №162/5. Відповідно до п.6.3.19 Зонінгу в охоронних зонах гідрометеорологічних станцій забороняється будівництво та розміщення будь-яких споруд та інших об`єктів, висаджування дерев і чагарників, тощо.

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею Донецькому обласному центру по гідрометеорології Маріупольською міською радою надано у постійне користування 0,1397 га землі по вул Усурійській на підставі рішення виконкому Маріупльської міської ради від 21.05.1997 року № 144/1.

Згідно відповіді ГУ ДСНС у Донецькій області № 12/03/760 від 14.02.2018р., будь-яких клопотань про встановлення межі метеомайданчика морської гідрометеорологічної станції м. Маріуполя до Маріупольської міської ради не надавалось.
За відповіддю ДСНС № 02-10584/29 від 10.07.2018 року на звернення ОСОБА_4 зазначено, що відповідно до наказу ДСНС від 12.08.2014 року № 464 «Про затвердження Переліку реперних кліматичних станцій ДСНС України» відділ метеорологічних і морських спостережень та інформації Маріупольської ГМО Донецького РЦГМ, який працює за програмою метеорологічної станції другого розряду та морської гідрометеорологічної станції першого розряду, не входить до Переліку РКС ДСНС України. Донецький РЦГМ має Державний акт на право постійного користування землею від 25.07.1997 року загальною площею 0,1397 га. В обрисах земельної ділянки охоорону зону не вказано.
Відповідно п. 6.3.19 Плану зонування території міста Маріуполь навколо метеорологічних станцій встановлюється охорона зона 200 метрів відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про гідрометеорологічну діяльність», Порядку встановлення охороних зон навколо об`єктів, призначених для гідрометеорологічних спостережень та інших видів гідрометеорологічної діяльності та режим їх використання, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.1999 року № 2262, зокрема забороняється будівниутво та розміщення будь-яких споруд та інших об`єктів.
Згідно відповіді ДСНС Донецького регіонального центру з гідрометеорології № 23/01/683 від 03.10.2017 року на запит ОСОБА_5 , гідрометеорологічні спостереження у м.Маріуполі проводяться згідно Настанови гідрометеорологічним станціям і постам , згідно Постанови КМУ № 2262 від 11.12.1999 року відстань від об`єктів, на якій проходить межа охоронної зони встановлена 200 м, ці вимоги забудовники не завжди витримують. На території охоронної зони дозволяється вести господарську діяльність, якщо вона не суперечить вказаним вище вимогам та заявник може здійснювати приватне будівництво одноповерхове не порушуючи вимоги Настанов гідрометеорологічним станціям та Постанови КМУ № 2262 від 11.12.1999 року.
Судом встановлено, що на час розгляду позовних вимог спірна земельна ділянка за адресою АДРЕСА_4 відносится до земель комунальної власності міста Маріуполь, є вільною, що також підтверджено і переглянутими в судовому засіданні відеоматеріалами та фотознімками, наданими позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у редакції з 15.12.2017) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Учасникам бойових дій (до яких відносяться особи, визначені статтями 5, 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») надаються відповідно до статті 12 (пункт 14) Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному статтею 118 ЗК України

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Із змісту вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України вбачається, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Повноваження у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, визначені ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в України».

Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виходячи з вимог ст. 118 ЗК України, повинна бути мотивованою та може бути пов`язаною виключно з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Виходячи із змісту оскаржуваного рішення відповідача, обґрунтування прийнятого рішення по клопотанню позивача не містить визначених ч. 7 ст. 118 ЗК України підстав для відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні, що є порушенням вказаної норми ЗК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем в частині позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем. Посилання відповідача на висновок Головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради №06-03-06/153-05 від 13.09.2017, як на обгрунтування прийнятого рішення, суд не приймає, оскільки вказаний висновок був наданий лише суду під час судового розгляду, у тексті оскаржуваного рішення відповідачем не наведено мотивування прийнятого рішення у відповідності до вимог ст. 118 ЗК України та ст. 2 КАС України. При вирішенні справи суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо правомірності оскаржуваного рішення, оскільки воно спростовано дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище.

За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд не приймає посилання позивача на докази щодо наявності інших житлових будинків та споруд навколо метеорологічної станції, які належать іншим особам, як на підстави обгрунтування своїх позовних вимог про визнання рішення відповідача протиправним, осільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовногю заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, які не містять вимог перевірки рішень відповідача про виділення інших земельних ділянок іншім особам.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, судом встановлено таке.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 р., під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст.245 КАС України, якою визначені повноваження суду при вирішенні справи.

Так, вимогами ч. 3 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до вимог ч. 4 цієї ж статті, у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У даному випадку повноваження щодо розпорядження землями комунальної власності територіальної громади м. Маріуполь Донецької області є виключною компетенцією відповідача, який реалізує такі повноваження у порядку, встановленому ст. 118 Земельного кодексу України.

Визначений у вказаній статті порядок безоплатної приватизації земельної ділянки наділяє орган місцевого самоврядування певною свободою розсуду під час вирішення питання про надання особі дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зокрема, повноваженнями відмовляти у наданні такого дозволу з підстав, визначених ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Задовольнивши вимоги позивача у частині зобов`язання відповідача видати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою, суд фактично підмінив би собою орган місцевого самоврядування, до виключної компетенції якого належить розпорядження земельними ділянками комунальної власності відповідних територіальних громад і співставлення відповідності їх місця розташування з вимогами законів, прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, генеральними планами населених пунктів та іншої містобудівної документації.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приймаючи до уваги дискреційні повноваження відповідача у питаннях розпорядження землями відповідної територіальної громади та враховуючи положення ч. 2 ст.9, ч. 4 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути питання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати рішення Маріупольської міської ради № 7/28-2538 від 28.02.2018 року щодо відмови у наданні позивачу ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_4 протиправним та скасувати його.

Зобов`язати Маріупольську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Скрипниченко