Справа № 826/1164/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1164/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцев Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції в м. Києві Національної поліції України про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до управління патрульної поліції в м. Києві Національної поліції України (далі - відповідач) про визнання неправомірним наказу від 02.11.2016 року №2859 про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника управління патрульної поліції у місті Києві ДПП ОСОБА_2; визнання неправомірним наказу від 11.11.2016 року №294о/с про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_2 інспектора роти №7 батальйону №4 управління патрульної поліції у м. Києві; поновлення на службі в управлінні патрульної поліції у місті Києві на посаді інспектора роти №7 батальйону №4; стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 95412,87 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва своїм рішенням від 30 квітня 2018 року відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що відповідач допустив порушення законодавства, оскільки прийняв незаконний наказ про звільнення його під час перебування на лікарняному.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в управління патрульної поліції у м. Києві на посаді інспектора роти №7 батальйону №4.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 02.11.2016 року №3859 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог Присяги працівника поліції, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пп. 1, 4, 11 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, та на підставі п. 8 ч. 1ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В подальшому, наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 11.11.2016 року №294о/с відповідно до п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», п. 9 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» та п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції.

Позивач не погоджуючись з наказами відповідача від 02.11.2016 року №3859 та від 11.11.2016 року №294о/с, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з ст. 19 Закону №580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність згідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За змістом пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23.12.2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.04.2006 року № 3460-ІV (із наступними змінами).

Станом на час винесення оскаржуваного наказу Дисциплінарного статуту Національної поліції України не затверджено, а тому, у спірних правовідносинах сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, який затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Положеннями ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового та начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Судовим розглядом встановлено та зазначені обставини знайшли своє відображення в матеріалах службового розслідування, що у доповідній записці від 17.10.2016 року викладеній на підставі рапорту інспекторів відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про здійснення останніми виїзду за місцем проживання позивача, який через травму стегна перебував на лікарняному більше двох місяців. Під час спілкування з позивачем у нього виявлено ознаки наркотичного сп'яніння, у зв'язку з чим останнього доставлено до КМНКЛ «Соціотерапія» для визначення наявності наркотичних речовин.

Згідно висновку КМНКЛ «Соціотерапія» від 17.10.2016 року №005328 щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом інших лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під час огляду позивача 11.10.2016 року встановлено, що останній перебував у стані наркотичного сп'яніння (амфетамін та марихуана).

19.10.2016 року наказом №3515 за вказаним фактом було призначено службове розслідування відносно позивача.

У ході проведеного службового розслідування вказані вище обставини підтвердились.

Позивач в ході службового розслідування пояснив, що на проходження обстеження він погодився добровільно, як наркотичні речовини опинились в його організмі пояснити не зміг, наркозалежним себе не вважає та негативно ставиться до вживання наркотичних засобів.

За наслідками проведення службового розслідування було складено висновок від 31.10.2016 року, затверджений наказом начальника Департаменту патрульної поліції 01.11.2016 року та видано наказ від 02.11.2016 року №3859, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог Присяги працівника поліції, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пп. 1, 4, 11 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, та на підставі п. 8 ч. 1ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В подальшому наказом від 11.11.2016 року №294о/с відповідно до п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», п. 9 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» та п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» ОСОБА_2 було звільнено зі служби в поліції.

В той же час заперечуючи законність та обґрунтованість оскаржуваних наказів, позивач в апеляційній скарзі посилається лише на те, що на час видання спірного наказу про звільнення зі служби він знаходився на лікарняному.

Проте, такі доводи позивача щодо незаконності його звільнення в період тимчасової непрацездатності не можуть бути визнані обґрунтованими з наступних підстав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що діючий Дисциплінарний статут, а також Закон України «Про Національну поліцію», на відміну від КЗпП, не містять імперативного припису щодо заборони звільнення поліцейських зі служби в період тимчасової непрацездатності.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у справі стосовно звільнення та поновлення на посаді, під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Тобто, під час вирішення спорів, пов'язаних з проходженням публічної служби, пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Оскільки Закон України «Про Національну поліцію» не містить приписів щодо застосування норм трудового законодавства у випадку, якщо цим законом не врегульовано спірних відносин, застосування положень КЗпП та іншого трудового законодавства до даних правовідносин є неможливим.

Положення ст. 16 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику, а у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, не можуть розцінюватися як такі, що містять пряму заборону накладення дисциплінарного стягнення у період тимчасової непрацездатності.

Згідно ст. 18 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відписці, відряджені, виконується після їх прибуття до місця проходження служби.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

З матеріалів справи вбачається, що на час прийняття спірних наказів від 02.11.2016 року №3859 та від 11.11.2016 року №294о/с позивач перебував на лікарняному.

Як зазначив відповідач, на час прийняття наказу від 11.11.2016 року №294о/с про звільнення позивача з посади він не був обізнаний про перебування останнього на лікарняному, а дізнавшись про дану обставину, що відбулося після отримання відповіді від ДУ «ТМО МВС по м.Києву» на запит від 11.04.2017 року №8213/41/11-2017 про надання інформації стосовно перебування позивача на лікарняному станом на 11.11.2016 року, спірний наказ було приведено у відповідність зі статтею 18 Дисциплінарного статуту, шляхом прийняття наказу від 22.08.2017 року №314 о/с «Про внесення змін до наказу ДПП», яким змінено дату звільнення позивача з 11.11.2016 року на 18.11.2016 року та змінено вислугу на день звільнення у календарному обчисленні.

Оскільки вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час прийняття оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І.Мєзєнцев