Справа № 823/869/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Черкаси

25 липня 2018 року Справа № 823/869/18

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дорошенко Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 - за ордером,

представників відповідача: Пилипас І.Я. - за довіреністю,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправною і скасування відмови та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати лист №9853/6-17 від 13.11.2017 про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності площею 13,7501 га для ведення фермерського господарства в адмінмежах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області (з метою укладення договору оренди земельної ділянки з позивачем);

- зобов'язати відповідача прийняти рішення про передачу позивачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 13,7501 га в оренду для ведення фермерського господарства в адмінмежах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області;

- зобов'язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення не пізніше двох тижнів з дня набрання рішення законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представником позивача зазначено, що наказом відповідача №2115/14-14-СГ від 11.07.2014 надано ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адміністративних межах Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, проте листом №9853/6-17 від 13.11.2017 відповідач в черговий раз відмовив в затвердженні розробленого проекту.

На думку представника позивача така відмова є протиправною, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджений в законному порядку, вказане підтверджується висновком відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 01.04.2016 №35/41-16.

При цьому, представник позивача вказує, що така відмова суперечить вимогам Земельного кодексу України, оскільки не містить посилання на недоліки проекту та шляхи і термін їх усунення.

Також представник позивача вказала, що висновок відповідача про можливість отримання бажаної земельної ділянки виключно через проведення аукціону суперечить вимогам Закону України від 18.02.2016 №1012-VIII «Про внесення змін до земельного кодексу України щодо проведення земельних торів».

Насамкінець зазначила, що вимога зобов'язати відповідача прийняти рішення про передачу позивачу земельної ділянки в оренду є кінцевою стадією отриманої адміністративної послуги, що фіксується підписанням відповідного договору.

Представник позивача в судовому засіданні просила адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач направив відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю, аргументуючи свою позицію тим, що позивач має зареєстровану з 27.07.2017 юридичну особу фермерське господарство «ОСОБА_3», тому позивач як громадян втратив право на отримання в оренду бажаної земельної ділянки для ведення фермерського господарства, а фермерське господарство, як юридична особа має право на отримання земельної ділянки лише після проведення земельних торгів.

Крім того відповідач вказує, що спонукання до укладення договору з позивачем є втручанням в його права.

В судовому засіданні представник відповідача просила в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає наступне.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №2115/14-14-СГ від 11.07.2014 надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адміністративних межах Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області.

Висновком №35/41-16 від 01.04.2016 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності площею 13,7501 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель СТОВ ФГ «Рубін» в адміністративних межах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду №823/772/17 від 03.10.2017 зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (з урахуванням висновків суду повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 14.03.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності площею 13,7501 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді ФГ «Рубін», в адмінмежах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області (з метою укладення Договору оренди земельної ділянки з гр. ОСОБА_3) та прийняти відповідне рішення.

31.10.2017 позивач звернувся із заявою про повторний розгляд та затвердження проекту землеустрою, проте листом від 13.11.2017 №9853/6-17 відповідач відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою вказавши, що з 27.07.2017 позивачем зареєстроване ФГ «ОСОБА_3», а тому затвердження проекту землеустрою не є можливим в зв'язку з порушенням вимог Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з останнім позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до п. ґ ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документації із землеустрою.

За приписами ч. 2 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 13 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Отже, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають погодженню у порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, після чого відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зобов'язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у користування.

Судом встановлено, що висновком №35/41-16 від 01.04.2016 відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності площею 13,7501 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель СТОВ ФГ «Рубін» в адміністративних межах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області (з метою укладення договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_3), що розроблений ПП «Земекспертцентр».

Відповідач листом №9853/6-17 від 13.11.2017 відмовив позивачу в затверджені проекту землеустрою в зв'язку з порушенням вимог Земельного кодексу, проте у відмові не конкретизовано в чому саме полягають порушення Земельного кодексу України та не вказано на недоліки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Тільки у відзиві на позов, відповідач обґрунтовуючи відмову вказує, що після державної реєстрації фермерського господарства лише останнє має право на отримання земельної ділянки в оренду, як юридична особа, і лише після проведення земельних торгів, а не як громадянин.

За наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №2115/14-14-СГ від 11.07.2014 надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, як громадянину.

Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 зареєстровав 27.07.2017 юридичну особу - фермерське господарство «ОСОБА_3»

Отже, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача саме як громадянин з метою отримання земельної ділянки в оренду до реєстрації фермерського господарства.

Суд також звернув увагу, що з наявних у матеріалах справи листів Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05.07.2016 №5707/6-16, від 23.12.2016 №10375/6-16, від 27.03.2017 №3616/6-17 слідує, що позивач вже неодноразово звертався до відповідача із клопотаннями про затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку, однак кожного разу отримував відмову, при цьому, кожен з листів-відмов містив в якості підстав для відмови інші недоліки, ніж ті, на які наголошував відповідач у кожному з попередніх листів-відмов.

Таким чином, позивач отримавши дозвіл на розроблення проекту землеустрою, як громадянин, задовго до того як ним зареєстровано фермерське господарство та як свідчать матеріали справи позивач багаторазово звертався до відповідача з проханням затвердити проект землеустрою, проте останній щоразу відмовляв посилаючись на нові підстави.

Щодо проведення земельних торгів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, в силу ст. 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» від 18.02.2016 №1012-VIII фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 Земельного кодексу України, що виключаються цим Законом.

З огляду на зазначене, судом критично оцінюються посилання відповідача у оскаржуваному листі від 13.11.2017 №9853/6-17, щодо неможливості затвердження проекту землеустрою ОСОБА_3 в зв'язку із зміною вимог Земельного кодексу України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що за наявності у позивача дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, підстави для застосування до останнього вимог ст. 134 Земельного кодексу України за вказаних обставин відсутні.

Крім того, відповідачем суду не доведено, що прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу позивачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 13,7501 га в оренду суперечить нормам Земельного кодексу України.

Щодо вимоги позивача зобов'язати відповідача вчинити певні дії суд зазначає, що в силу п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Повноваження суду щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення, прямо передбачені в ч. 3 ст. 245 КАС України.

В рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, у випадку невиконання обов'язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, в тому числі шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово з різних підстав відмовляв позивачу у затвердженні проекту землеустрою.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду №823/772/17 від 03.10.2017 зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (з урахуванням висновків суду повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 14.03.2017 про затвердження проекту землеустрою, проте відповідач розглянувши заяву знову відмовив в її задоволенні, при цьому не вказавши конкретних підстав.

Щодо посилання відповідача на спонукання його в частині укладення договору, то суд зазначає, що укладення договору оренди земельної ділянки здійснюється із земель державної або комунальної власності на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, при цьому рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються шляхом затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, таким чином посилання відповідача на втрачання в його права безпідставні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Отже, з метою укладення відповідного договору, враховуючи обставини справи та те, що право позивача на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки підтверджується матеріалами справи, суд для ефективного відновлення порушеного права позивача з виключенням подальших протиправних рішень, дій чи бездіяльності відповідача, вважає за необхідне зобов'язати відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності площею 13,7501 га в оренду ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням вказаного рішення, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що зазначена правова норма є правом, а не обов'язком суду.

Крім того, враховуючи, що суд чітко зобов'язав відповідача вчинити певні дії і у відповідності до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, а невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом, то суд за даних обставин не вбачає необхідності в встановленні судового контролю.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 139, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області викладену в листі №9853/6-17 від 13.11.2017 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності площею 13,7501 га для ведення фермерського господарства в адмінмежах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності площею 13,7501 га в оренду ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Кутівської сільської ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 10 серпня 2018 року.

Суддя В.В. Гаращенко