Справа № 826/11741/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш енд Кері Україна» та Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на прийняте у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш енд Кері Україна» до Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш енд Кері Україна» (далі - Позивач, ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Відповідач, Луганська ОДПІ) про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо не складання висновку про повернення суми надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 180 270,09 грн. на підставі заяви ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» від 03.03.2017 року №520, а також висновку про повернення ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» суми надміру сплачених грошових зобов'язань з орендної плати за земельну ділянку в розмірі 566 271,83 грн. на підставі заяви від 01.03.2017 року №494;

- зобов'язання Відповідача підготувати та подати висновок про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 180 270,09 грн., а також надміру сплачених грошових зобов'язань з орендної плати за земельну ділянку в розмірі 566 271,83 грн. на поточний рахунок ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.05.2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Луганської ОДПІ, що втілилась у ненаданні до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» надмірно сплачених грошових коштів, які обліковуються на особистому рахунку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 180 270,09 грн. та з орендної плати за земельну ділянку в розмірі 497 591,08 грн.;

- зобов'язано Луганську ОДПІ подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» надмірно сплачених грошових коштів, які обліковуються на особистому рахунку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 180 270,09 грн. та з орендної плати за земельну ділянку в розмірі 497 591,08 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивачем було сплачено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік, а також орендну плату за землю за період з серпня 2014 року по березень 2016 року, останній має право на повернення даних коштів в силу того, що дані земельна ділянка та майно знаходяться на тимчасово окупованих територіях.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що кошти, сплачені як орендна плата за землю за період з 14.04.2014 року по серпень 2014 року, поверненню не підлягають, оскільки Позивачем не подано уточнюючої декларації щодо сплаченої суми за даних період, а тому остання не обліковується як переплата.

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що не узгоджується з положеннями матеріального та процесуального права, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому зазначає, що сума у розмірі 68 680,74 грн. за період з 14.04.2014 року по серпень 2014 року стала переплатою з 01.01.2017 року в силу закону, а її нарахування та сплата підтверджується належними та допустимими доказами, а також Відповідачем. Крім того, наголошує, що протиправне невідображення Луганською ОДПІ суми в індивідуальній картці платника не може бути перешкодою для її повернення та порушення гарантованого Конвенцією права на майно.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Крім того, не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. При цьому посилається на те, що судом не було враховано, що ненадання висновку не свідчить про відмову щодо повернення коштів, у відтак у межах спірних правовідносин бездіяльність відсутня. Крім того, зазначає, що Луганською ОДПІ не було виконано вимоги ст. 43 ПК України у зв'язку з тим, що ДФС України відмовило ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» у поверненні переплати. Стверджує про залишення поза увагою суду законодавчо встановленої заборони з повернення переплачених коштів. Крім іншого, наголошує, що поверненню коштів повинно передувати погодження обласної військово-цивільної адміністрації.

Після усунення визначених в ухвалі від 23.06.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2018 року було відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 року та від 06.08.2018 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21.08.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» Відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що переплата за Позивачем обліковується у меншому, ніж стверджує останній, розмірі. Крім того, зазначає, що ПК України не містить вимог щодо направлення листа про відмову у поверненні переплати у строк, встановлений для складання висновку. Крім іншого, наголошує на існуванні законодавчо встановленої заборони з повернення переплачених коштів, а також на тому, що поверненню коштів повинно передувати погодження обласної військово-цивільної адміністрації.

У відзиві на апеляційну скаргу Луганської ОДПІ Позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог - без змін. При цьому зазначає про те, що лист ДФС України, на який посилається Луганська ОДПІ, навпаки підтверджує протиправну бездіяльність останньої; редакція ПК України, що була чинною на момент подання заяв, передбачала повернення коштів; внутрішня процедура погодження висновків не може бути перешкодою для реалізації права платника податків на повернення надміру сплачених коштів.

У судовому засіданні представник Позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити з викладених у ній підстав, одночасно заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги Луганської ОДПІ.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що на підставі договору оренди землі від 05.01.2006 року (т. 1 а.с. 62-68), укладено з Луганською міською радо, ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» є орендарем земельної ділянки у м. Луганську по вул. Андрія Ліньова. Крім того, згідно свідоцтва про право власності не об'єкт нерухомого мйна від 12.05.2006 року (т. 1 а.с. 61) Позивач є власником об'єкту нерухомого майна по вул. Андрія Ліньова, 120 у м. Луганську, площею 11 926,2 кв. м.

Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», а тому з 14.04.2014 року на території міста Луганська Луганської області розпочалася анти терористична операція.

Згідно наявних у матеріалах справи податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (т. 1 а.с. 69-73), а також платіжних доручень (а.с. 109-112), ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» за 2015 рік нараховано та сплачено податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 180 270,09 грн.

Крім того, зі змісту зі змісту податкових декларацій з плату за землю (т. 1 а.с. 84-105) та платіжних доручень (т. 1 а.с. 113-136) вбачається, що у період з квітня 2014 року по березень 2016 року сплачено 576 083,36 грн.

У 2016 році ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» подало до Луганської ОДПІ уточнюючі податкові декларації:

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік (т. 1 а.с. 74-83), в якій зменшено розмір податкового зобов'язання до « 0»;

- з плати за землю за 2014 - 2016 роки (т. 1 а.с. 88-108), в яких зменшено розмір зобов'язання до « 0».

01.03.2017 року ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» звернулося до ГУ ДФС у Луганській області із заявою №494 про повернення надміру сплаченої орендної плати за землю за період у розмірі 566 271,83 грн. (т. 1 а.с. 51-52).

Крім того, 03.03.2017 року Позивач звернувся до ГУ ДФС у Луганській області із заявою №520 про повернення переплати з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 180 270,09 грн. (т. 1 а.с. 54-56).

Разом з тим, за наслідками розгляду даних заяв Відповідачем жодних дій вчинено не було, у зв'язку з чим, як вірно встановлено судом першої інстанції, Позивач звернувся за захистом своїх прав.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 43 та п. 38.7 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п. 24-1 розділу IV Бюджетного кодексу України, а також ряду підзаконних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, оскільки відсутність вчинення Відповідачем жодних дій щодо повернення коштів свідчить про обов'язок останнього їх вчинити. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог щодо суми коштів у розмірі 68 680,74 грн., суд зазначив, що подання уточнюючої декларації щодо вказаної суми не здійснювалося, а відтак підстави для її повернення відсутні.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 287.2 ст. 287 Податкового кодексу України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Приписи пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України визначають, що платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об'єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Законом України від 21.12.2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.2017 року, підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу доповнено пунктами 201, 38 - 41.

Так, підпунктом 38.6 пункту 38 підрозділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, що розташовані на території населених пунктів, на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу у період з 14 квітня 2014 року до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу вважаються надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями та підлягають поверненню.

Крім того, підпунктом 38.7 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та перебувають у власності та/або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, у період з 14 квітня 2014 року до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269 - 289 цього Кодексу вважаються надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями та підлягають поверненню.

Разом з тим, Законом України від 23.03.2017 року №1989-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 15.04.2017 року, підпункти 38.6 та 38.7 п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України викладено у новій редакції, відповідно до якої:

- об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу за об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. До зазначених сум надміру сплачених грошових зобов'язань не застосовуються строки давності, встановлені статтею 102 цього Кодексу, крім сум надміру сплачених податкових зобов'язань платників податків, які припиняють свою діяльність (п. 38.6);

- не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269 - 289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. До зазначених сум надміру сплачених грошових зобов'язань не застосовуються строки давності, встановлені статтею 102 цього Кодексу, крім сум надміру сплачених податкових зобов'язань платників податків, які припиняють свою діяльність (п. 38.7).

Пунктом 1 Розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1989-VIII передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується до податкових періодів, починаючи з 1 січня 2017 року.

Отже, у зв'язку з набранням чинності Закону №1989-VIII, правові підстави для повернення платникам податків, якими було у добровільному порядку сплачені у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня 2016 року грошові зобов'язання з земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - відсутні.

Аналогічну позицію щодо даних правовідносин підтримав Верховний Суд у постанові від 07.08.2018 року у справі №826/11743/17.

З урахуванням наведеного, судова колегія, надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції у комплексі з викладеними вище виносками, вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Пунктом 43.4 ст. 43 ПК України передбачено, що платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Приписами п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Таким чином, на податковий орган покладено обов'язок після надходження заяви платника податків про повернення сум надміру сплаченого податку підготувати відповідний висновок не пізніше п'яти днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання відповідної заяви за наявності відповідних підстав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, податковим органом у зазначений строк не вчинено ніяких дій щодо підготовки висновку, які і не надано відповідь про відмову в його складанні.

Твердження Луганської ОДПІ про те, що чинним законодавством не регламентовано обов'язок контролюючого органу надсилати в установлений ст. 43 ПК України строк відповідь платнику податку про відмову у поверненні коштів, судовою колегією оцінюється критично, оскільки нормативно регламентований строк для складання висновку свідчить, що саме не пізніше п'яти днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання відповідної заяви податковий орган повинен забезпечити або складання висновку, або надання відповіді про підстави для відмови. Будь-якого іншого альтернативного варіанту поведінки приписи ст. 43 ПК України не містять, що, у свою чергу, свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності Луганської ОДПІ.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що бездіяльність Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, податковий орган), щодо нескладання висновку про повернення ТОВ «Метро Кеш енд Кері України» суми надмірно сплачених грошових коштів з земельного податку є протиправною.

При цьому судова колегія повністю погоджується з твердженням Позивача про те, що сума земельного податку, яка підлягала повернення, повинна була складати 566 271,83 грн., а не 497 591,08 грн., як помилково зазначив суд першої інстанції, оскільки сума коштів у розмірі 68 680,74 грн. складається із земельного податку, сплаченого ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» за 15 днів квітня на суму 9 811,53 грн., травень, червень та липень 2014 рок по 19 623,07 грн. Невідображення відповідної інформації в інтегрованій картці платника податків не може мати своїм наслідком зменшення належної до повернення переплати. У зв'язку з викладеним рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності підлягає зміні в частині зазначення суми повернення, щодо якої Луганська ОДПІ повинна була скласти висновок.

Проте, оскільки, як було встановлено раніше, правове регулювання спірних правовідносин змінилося, підстави для зобов'язання Відповідача підготувати та подати висновок про повернення надмірно сплачених грошових коштів з земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відсутні, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.08.2018 року у справі №826/11743/17.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для зобов'язання Луганської ОДПІ подати висновок щодо повернення надмірно сплачених коштів, а належним та єдиним можливим способом захисту з урахуванням позиції Верховного Суду є визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо вчення дій з його складання, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду в указаній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині, змінивши в іншій.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. ч. 3, 9 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на відповідність поданих ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» документів - договору про надання правової допомоги від 13.09.2017 року №11-1/31-2017, рахунку-фактури від 27.10.2017 року №370, акту прийомки-передачі від 27.10.2017 року, витягу зі специфікації, банківської виписки, вимогам ст. 134 КАС України та підтвердження їх складових, судова колегія приходить до висновку, що присудженні на користь Позивача підлягають такі судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог:

- витрати, пов'язі зі сплатою судового збору в сумі 4 000,00 грн. ((3 200,00 + 4 800,00)/2);

- витрати на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. (10 000,00 / 2).

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш енд Кері Україна» та Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на прийняте у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш енд Кері Україна» до Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2018 року - змінити, зазначивши в пункті 2 резолютивної частини рішення суму орендної плати за земельну ділянку у розмірі 566 271,83 грн.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2018 року -в частині задоволених позовних вимог про зобов'язання Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» надмірно сплачених грошових коштів, що обліковуються на особистому рахунку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 180 270,09 грн. та з орендної плати за земельну ділянку в розмірі 497 591,08 грн. - скасувати.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (93400, м. Сєверодонецьк, вул. Енергетиків, 72, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш енд Кері Україна» (02140, м. Київ, пр-т. Петра Григоренка, 43, ) судові витрати в сумі 9 000 (дев'ять тисяч) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 21» серпня 2018 року.