Справа № 2а/1570/10984/11
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2018 року

Київ

справа №2а/1570/10984/11

адміністративне провадження №К/9901/634/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Астер Грейн»
на постановуОдеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2012 року (суддя:О.В. Білостоцький)
та ухвалуОдеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року (колегія суддів: О.В. Джабурія, А.В. Крусян, О.І. Шляхтицький)
у справі№2а/1570/10984/2011
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Астер Грейн»
доДержавної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Державної податкової служби
провизнання нечинним податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астер Грейн» (далі - Товариство) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Державної податкової служби (далі - ДПІ) про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення № від 30 листопада 2011 року.

Позов обґрунтовано тим, що податковим органом в акті перевірки невірно визначено об'єкт оподаткування з податку на прибуток позивача, так як не в повній мірі були досліджені та враховані валові витрати підприємства за 3 квартали 2010 року та за 2010 рік в цілому.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2012 року, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року залишена без змін, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, з чим погодилася колегія суддів апеляційного суду, виходив з того, що контролюючий орган обґрунтовано дійшов висновку про заниження позивачем валового доходу за період, що перевірявся, на суму 3 342 370,00 грн. з підстав невідповідності даних бухгалтерського обліку даним декларації з податку на прибуток підприємства.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Скарга мотивована тим, що судами попередньої інстанції залишено поза увагою доводи позивача про те, що в акті перевірки відсутній детальний аналіз валових витрат, відсутній детальний перелік постачальників товарів та послуг, відсутні додатки до акта перевірки.

Від відповідача відзиву на вказану касаційну скаргу до Суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами встановлено, що посадовими особами ДПІ проведено планову перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 березня 2011 року.

За результатами перевірки складено акт № 8107/23-3/32020672 від 11 листопада 2011 року, у висновках якого встановлено порушення, а саме: п.4.1 ст. 4, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в частині заниження позивачем податку на прибуток у сумі 835 592,00 грн., у тому числі: за 3 квартали 2010 року - заниження на 1 037 991,00 грн., 2010 рік - заниження на 1 029 256,00 грн., 1 квартал 2011 року - завищення на 193 664,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30 листопада 2011 року про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на 835 592,00 грн. за основним платежем та на 257 314,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно вимог п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 283/97-ВР від 22 травня 1997 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону.

Положеннями п. 4.1 ст. 4 зазначеного Закону визначено, що валовий дохід - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Валовий доход включає: загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Підпунктом 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України № 283/97-ВР визначено, що датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Згідно до положень п. 5.1 ст. 5 Закону України № 283/97-ВР валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 цієї ж статті Закону № 283/97-ВР до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3- 5.7 цієї статті.

Згідно вимог пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як встановлено судами попередніх інстанції, факт заниження позивачем валового доходу за період, що перевірявся, на суму 3342370,00 грн. встановлено посадовими особами контролюючого органу на підставі невідповідності даних бухгалтерського обліку даним декларації з податку на прибуток підприємства. При цьому, такий висновок перевіряючими було зроблено на підставі дослідження первинних бухгалтерських документів, а саме: договорів на поставку товарів, накладних, актів виконаних робіт та звітів про проведену роботу, виписок з банківських рахунків, прибуткових касових ордерів та регістрів бухгалтерського обліку; журналів-ордерів.

Також апеляційним судом в судовому засіданні досліджено додатки до акта перевірки, які, на переконання суду апеляційної інстанції, підтверджують висновки податкового органу.

Наведені в касаційній скарги доводи щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій у цій справі фактично зводяться до правової переоцінки обставин у справі та дослідження доказів, які були предметом оцінки судами у ході розгляду справи. Таким чином, враховуючи встановлені обставини з дослідженням в судовому процесі доказів на їх підтвердження, суди дійшли правильного висновку про правомірність спірного податкового повідомлення - рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для відмови у задоволенні позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Астер Грейн» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

………………….

………………….

………………….

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду