Справа № 552/4629/18
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4629/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 серпня 2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретар Кондра Ю.Ю.,

за участю

представника позивача Тіняєвої Н.Є.,

відповідача ОСОБА_2,

перекладача Хуссейн М.К..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу № 552/4629/18 за позовом Київського РВ у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про затримання для ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення з України,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Київський РВ у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернувся 15 серпня 2018 року до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про затримання для ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення з України.

В поданій до суду позовній заяві просить суд затримати строком на шість місяців для ідентифікації громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та примусово видворити з України після завершення процедури його ідентифікації. Просить також заборонити громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнавав, але просив залишити його проживати на території України. Посилався на те, що життя в Україні є безпечнішим, бажає працевлаштуватися.

Суд, заслухавши вступне слово та пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, працівниками Київського РВ у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області 10.08.2018 за адресою м. Полтава, пров. Шкільний, 4 виявлений громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, який незаконно перебуває на території України.

Відповідач в'їхав в Україну поза пунктами пропуску, нелегально перебуває на території України, чим порушив вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Також встановлено, що за порушення правил перебування в Україні відносно громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 працівниками Київського районного відділу у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області 10.08.2018 року складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Згідно з постановою від 10 серпня 2018 року громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 1700 грн. Штраф іноземним громадянином сплачений.

Також встановлено, що відповідач у своєму письмовому поясненні повідомив, що він не має коштів для придбання квитків на батьківщину та не має паспортного документа, що дає право на виїзд з України. Паспорт, по якому в'їхав відповідач в Україну, залишився в особи, яка допомагала нелегально перетнути кордон України. Іншого документа, який надавав би право на виїзд з України, відповідач не має.

Разом з тим, згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 стаття 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до п. 14 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

За наявною інформацією відповідач, як іноземний громадянин прибув в Україну в липні 2018 року, перетнувши кордон нелегально.

За інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») встановлено, що відповідач не значиться як такий, що перетинав державний кордон України.

Відповідності до статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2 - 14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в'їзд та виїзд з України іноземцями та особи без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Таким чином, у відповідача відсутній документ, що дає право законно перебувати на території України та здійснити виїзд з території України, крім того наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від примусового видворення з України.

Відповідно до частини 1 стаття 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не одружений, непрацюючий, без постійного місця проживання.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 перебуває в України без реєстрації, без постійного місця проживання, роботи та джерела доходів, родинних зв'язків, не має достатнього фінансового забезпечення його проживання в Україні та для виїзду за межі України, а також документів, які б надавали йому таке право тому, є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду про його видворення.

Відповідно до частини першої ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до вимог ч. 4 вказаної статті іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як встановлено судом, у відповідача відсутні визначені законодавством та міжнародними договорами України підстави для перебування в Україні, відсутні також обставини, які, згідно ч. 8 ст. 26 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняють примусове видворення за межі України (відповідач не перебуває у процедурі визнання біженцем та особою, яка потребує додаткового захисту; не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; в країні громадянської належності його життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; не загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; не загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки).

На підставі викладеного, зважаючи на те, що є дійсно обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 буде ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність в нього документа, що дає право на виїзд з України та документів на право перебування в Україні, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Необхідно затримати строком на шість місяців для ідентифікації громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та примусово видворити з України після завершення процедури його ідентифікації.

Окрім того, при вирішенні справи суд виходить з того, що змістовний правовий аналіз правових норм дає підстави для висновку, що уповноважені органи державної влади (міграційні органи, органи Служби безпеки України, органи охорони державного кордону), приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, не зобов'язані одночасно приймати рішення про заборону в'їзду цієї особи на територію України. Встановлена частиною 2 статті 26 Закону №3773-VI можливість прийняття рішення про заборону подальшого в'їзду в Україну свідчить про наявність в органу Державної міграційної служби дискреційних повноважень, тобто суб'єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень. Виходячи з конструкції правової норми, закріпленої в частині 2 статті 26 Закону №3773-VI, рішення про заборону подальшого в'їзду в Україну є не обов'язковою, а являється факультативною санкцією, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності передбачених ст. 13 цього Закону підстав.

В свою чергу суд не наділений повноваженнями щодо заборони позивачу в'їзду на територію Україну, тому в цій частині вимоги не можуть бути задоволені.

Судові витрати за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 статті 371 КАС України слід допустити негайне виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 288, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Київського РВ у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (місцезнаходження: 36040, м. Полтава, провулок Шкільний, 4) до ОСОБА_2 (ОСОБА_2) (місце проживання АДРЕСА_1) про затримання для ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення з України задовольнити.

Затримати строком на шість місяців для ідентифікації громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та примусово видворити з України після завершення процедури його ідентифікації.

Судові витрати за розгляд справи судом віднести за рахунок держави.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий /підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя Н.Л.Яковенко

15.08.2018