Справа № 809/809/18
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" серпня 2018 р. справа № 809/809/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Могили А.Б.
секретаря судового засідання Перхулин І.В.,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3
Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 01.06.2017 №868 протиправно проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ОСОБА_1, за результатами якої сформовано акт №590/09-19-13-07/НОМЕР_1 від 23.06.2017.
В обґрунтування позовних вимог позивач та представник позивача вказали, що контролюючим органом не дотримано вимог положень статті 79 Податкового кодексу України, а саме не вручено ОСОБА_1 наказ про проведення документальної позапланової перевірки та повідомлення про призначення такої перевірки, що призводить до визнання перевірки незаконної та відсутності правових наслідків такої.
Щодо законності підстав проведення перевірки та належного інформування платника податків про проведення перевірки зазначено, що згідно вимог п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України присутність платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обовязкова. До того ж, контролюючим органом 01.06.2018 на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про запрошення, повідомлення про проведення перевірки, разом із наказом про проведення такої. Згідно даних ІСУДМС УДМС України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. кв.1. Таку ж адресу позивачем вказано при поданні податкової декларації 09.02.2016. Позивач не інформувала контролюючий орган про зміну місця реєстрації, а тому документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Вважають, що наведені ОСОБА_1 підстави не звільняють її від обовязку сплати податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
У запереченні від 12.06.2018 відповідач зазначив, що згідно п.70.7, ст.70 Податкового кодексу України фізичні особи платники податків зобовязані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки. Згідно даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців позивачем внесено зміни до відомостей про місце проживання 16.05.2018.
У додаткових поясненнях від 09.08.2018 відповідач зазначив, що платник податків зобовязаний протягом 10 календарних днів повідомити про зміну податкової адреси, чого позивач не зробила, а тому кореспонденція з приводу проведення щодо неї перевірки надсилалася за адресою вказаною ОСОБА_1 при поданні податкової звітності в 2016 році.
Суд, у заслухавши усні пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.
Відповідачем на підставі проведеного аналізу відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів, наявних у ДПІ у м.Івано-Франківську щодо інформації про отримані доходи, встановлено, що громадянкою ОСОБА_1 у 2015 році отримано дохід у вигляді додаткового блага, нарахованого у вигляді боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням в сумі 1760500,01 грн.
З метою підтвердження даної інформації контролюючим органом 24.05.2016 направлено запит АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» (а.с.49-50).
На запит контролюючого органу від 24.05.2018 АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» 30.06.2016 підтвердило, що доходи ОСОБА_1 нараховано у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням в сумі 1760500,01 грн. за 2015 рік (а.с.51).
Наказом Головного управління ДФС в Івано-Франківської області від 01.06.2017 №868 призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування та сплати військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 (а.с.44).
Згідно супровідного листа №2523/10/09-19-13-04-13 від 01.06.2017 відповідачем направлялися ОСОБА_1 повідомлення про запрошення, повідомлення про проведення перевірки, а також копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
Вказане відправлення направлялося за адресою вул.Уляни Кравченко 25/1, м.Івано-Франківськ, однак не вручене, та із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» повернуто контролюючому органу 03.07.2017 (а.с.43,45).
За результатами документальної позапланової невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ОСОБА_1 сформовано акт №590/09-19-13-07/НОМЕР_1 від 23.06.2017 (а.с.10-13).
Перевірка проводилася в період з 12.06.2017 по 15.06.2017.
Згідно супровідного листа №3399/10/09-19-13-07-17 від 11.07.2017 спірні податкові повідомлення рішення направлені ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.46). Поштове відправлення позивачу не вручено, та повернулося із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.47).
Як зазначено представником відповідача, податкові повідомлення-рішення позивачу направлялися за адресою вказаною ОСОБА_1 в податковій декларації платника єдиного податку за 2015 рік (а.с.48).
Вказані податкові повідомлення-рішення контролюючим органом прийняті на підставі того, що ОСОБА_1 у 2015 році отримано дохід у вигляді додаткового блага в сумі 1760500,01 грн.
В матеріалах справи також міститься лист АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» від 20.06.2018 №81-15-9/6279-БТ, який підтверджує анулювання саме основної суми боргу ОСОБА_1 у вказаній сумі (а.с.97).
Позивач вважає вказані податкові повідомлення рішення протиправними, оскільки контролюючим органом не дотримано вимог Податкового кодексу України, які передбачають процедуру проведення позапланової невиїзної перевірки, зокрема щодо своєчасного повідомлення позивача про таку перевірку, а також застосовано ставку податку 18%, яка на момент перевірки не діяла.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник податків може бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові(пункт 42.2 статті 42 Кодексу).
Згідно підпункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (абзац 4 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Кодексу).
Підпункт 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
Згідно пункту 78.4 статті 78 Кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Пунктом 79.1 статті 79 Кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (пункт 79.2 статті 79 Кодексу).
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова (пункт 79.3 статті 79 Кодексу).
Пунктом 164.1 статті 164 Кодексу визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Абзац д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу визначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобовязаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
З врахуванням викладено суд зазначає, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а отже з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.
Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.
Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.
Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобовязаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Як уже зазначено вище, контролюючим органом 01.06.2017 направлялися ОСОБА_1 повідомлення про запрошення, повідомлення про проведення перевірки, а також копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за адресою вул.Уляни Кравченко 25/1, м.Івано-Франківськ.
Згідно інформації УДМС України в Івано-Франківській області від 23.05.2018 №2601.4-4228/26.2-18, ОСОБА_1 з 29.09.2015 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.56).
Вказане місце реєстрації позивача також підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.06.2018 (а.с.77-78).
Висновок контролюючого органу, що саме посилання позивача на порушення процедури направлення наказу та повідомлення про проведення перевірки не може слугувати підставою для визнання документальної позапланової невиїзної перевірки незаконною, не ґрунтується на нормах податкового законодавства, якими регулюється процедура призначення та проведення перевірок.
Суд зазначає, що контролюючим органом порушено процедуру повідомлення позивача про призначення та початок проведення перевірки позивача як фізичної особи, зокрема, незважаючи на отриману інформацію УДМС в Івано-Франківській області, направлення такого повідомлення за адресою, що не являється адресою реєстрації позивача, а за адресою вказаною ОСОБА_1 в податковій декларації, як фізичною особою-підприємцем. Окрім того, в порушення вимог податкового законодавства контролюючим органом розпочато перевірку відносно позивача до отримання відомостей поштового звязку щодо своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, про отримання наказу про її проведення.
Поряд з цим, необхідно зазначити, що контролюючий орган не позбавлений права щодо проведення відповідної перевірки позивача за умови дотримання вимог податкового законодавства.
Суд погоджується з посиланням відповідача, що анульована основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу.
З урахуванням встановлених в справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки контролюючим органом було порушено процедуру повідомлення позивача про проведення перевірки, що в свою чергу виключає правові наслідки такої, зокрема прийняття податкових повідомлень рішень за її результатами.
Окрім того, слід зазначити, що в період, який підлягав перевірці, відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку становила 15%, а не 18%, як зазначено в акті перевірки. Зміни до Податкового кодексу України, якими змінено ставки податку набрали чинності з 01.01.2016.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 23 липня 2002 року в справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".
Таким чином, суд приходить до переконання, що спірні податкові повідомлення рішення слід визнати протиправними та скасувати.
Підсумовуючи вищенаведене, позовні вимоги є такими, які підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З врахуванням того, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору по даній справі до ухвалення в ній судового рішення, судовий збір в розмірі 4997,72 грн. слід стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківської області.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Івано-Франківської області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ОСОБА_1, яка оформлена актом №590/09-19-13-07/НОМЕР_1 від 23.06.2017.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Рішення складене в повному обсязі 17 серпня 2018 р.