Справа № 444/783/18
Суддя: Зеліско Р. Й.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/783/18
Провадження № 2-а/444/52/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовкві Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира взводу батальйону № 3 роти № 1 УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Домбровського Віталія Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 319736 від 10.03.2018 року,-

В С ТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів командира взводу батальйону № 3 роти № 1 УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Домбровського Віталія Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 319736 від 10.03.2018 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.03.2018 року він поштою отримав конверт, при розкритті якого було виявлено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 319736 від 10.03.2018 року.

Так, оскаржувальна постанова від 10.03.2018 року отримана ним особисто не у встановлений законом строк, а саме з порушенням п.15 Інструкції інспектор в постанові зазначив, що копію постанови надіслано рекомендованим листом № 1355 від 14.03.2018 року, але відповідно до відбитку на конверті даний лист потратив до поштового зв'язку лише 17.03.2018 року. Також зважаючи на істотність порушень допущених під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення та позбавлення його можливості на захист своїх прав вважає, що строк подачі адміністративного позову до суду пропущений не з його вини, оскільки отримав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАА № 319736 від 10.03.2018 року лише 20.03.2018 року. Вищезазначені аргументи дають позивачу підстави винести клопотання перед судом про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Зазначає, що він дійсно 10.03.2018 року приблизно о 15.00 годин керував транспортним засобом Мерседес Бенц, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Богдана Хмельницького у м. Львові і побачив автомобіль патрульної поліції, який рухався попереду нього. Перед пішоходним переходом водій патрульної поліції зупинився і пропустив двох пішоходів, а коли третій пішохід зробив декілька кроків по пішоходному переході працівник поліції різко проїхав і зупинився вже перед виїздом на кільце. Обурений побаченим, він свій автомобіль зрівняв з патрульним авто і зробив зауваження патрульним за пішохода, після чого почув, що він нібито також порушив правила дорожнього руху, а саме не був пристебнутий паском безпеки. Незважаючи на те, що, на момент зупинки і під час розмови з інспекторами він був пристебнутий, відповідач все ж таки виніс постанову, зазначивши, що позивач порушив п.2.3 (в) ПДР України за що ч.5 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 51 гривні.

Окрім того вважає, що працівник патрульної поліції не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без з'ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 319736 від 10.03.2018 року підлягає скасуванню .

Ухвалою суду від 02.04.2018 року при прийнятті позовної заяви до розгляду та відкритті провадження визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та поновлено позивачу ОСОБА_1 пропущений строк для подання адміністративного позову до командира взводу батальйону № 3 роти №1 УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Домбровського Віталія Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 319736 від 10.03.2018 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовну заяву підтримує, позов просить задоволити.

Представники відповідача, відповідач в судове засідання повторно не з'явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Від них не надійшло жодних клопотань, відзиву, пояснень на позовну заяву.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як представник відповідача та відповідач в судове засідання повторно не з'явилися без повідомлення причин неявки, жодних відомостей про поважність причин такої неявки у суду немає, позивач просить справу розглядати без його участі, а суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності учасників.

Згідно із ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено норму щодо обов'язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

По-перше, відповідно до положень пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Пунктом 5 Розділу III Інструкції "Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволення клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, однак це правило не стосується правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Позивач у поданому позові зазначає, 10.03.2018 року приблизно о 15.00 годин він дійсно керував транспортним засобом Мерседес Бенц, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Богдана Хмельницького у м. Львові і побачив автомобіль патрульної поліції, який рухався попереду нього. Перед пішоходним переходом водій патрульної поліції зупинився і пропустив двох пішоходів, а коли третій пішохід зробив декілька кроків по пішоходному переходу водій патрульної поліції різко проїхав і зупинився вже перед виїздом на кільце. Обурений побаченим, позивач свій автомобіль зрівняв з патрульним авто і зробив зауваження патрульним за пішохода, після чого почув, що він нібито також порушив правила дорожнього руху, а саме не був пристебнутий паском безпеки. Незважаючи на те, що, на момент зупинки і під час розмови з інспекторами він був пристебнутий, відповідач все ж таки склав постанову, зазначивши, що він порушив п.2.3 (в) ПДР України за що ч.5 ст.121 КУпАП. Окрім того, суд враховує, що у заяві поданій на адресу суду позивач заперечує факт вчинення ним будь-якого правопорушення 10.03.2018 року.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Представником відповідача та відповідачем не виконано свого обов'язку передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України та не подано доказів щодо правомірності винесення командиром взводу батальйону № 3 роти №1 УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Домбровським Віталієм Володимировичем оскаржуваної постанови, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні.

Суд вважає, що сторона відповідача проявила байдужість до результату розгляду справи.

Судом при вирішенні справи враховано, що в ході судового розгляду відповідачем не надано доказів, зокрема, матеріалів фіксації порушення позивачем вимог п.2.3(в) Правил дорожнього руху за допомогою камер відеоспостереження, на спростування його позовних вимог щодо факту вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки поліцією як під час винесення оскаржуваної постанови, так і під час розгляду справи в суді, не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б порушено ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено сам факт вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення гарантії, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ст. 245 КАС України суду повноважень при прийнятті рішення та враховуючи положення ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 286 КАС України, суд приходить до переконання, що задоволення позовних вимог в повному обсязі буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача ОСОБА_1, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ч. 4 ст. 229, 241, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову командира взводу батальйону № 3 роти № 1 УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Домбровського Віталія Володимировичапро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 319736 від 10.03.2018 рокупро притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. 00 коп.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. 00 коп.- закрити.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя Р. Й. Зеліско