Справа № 215/1164/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія

22 серпня 2018 року Справа № 215/1164/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Жукової Є.О.
розглянувши у письмовому провадженні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -
Супровідним листом від 06.07.2018 р. Тернівським районним судом м.Кривого Рогу було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу №215/1164/18 (2-а/215/85/18) за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.
23.07.2018 р. вищевказану справу розподілено судді Жуковій Є.О.
В позовній заяві позивач - ОСОБА_1, який звернувся до Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради та просить визнати протиправною бездіяльність Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, яка виявилась у не наданні рішень, розпоряджень, наказів, актів, звернень, поштових повідомлень, запрошень, реєстраційних номерів з приводу заяви ОСОБА_1 від 19.02.2018 р., згідно з порядком ст.ст.7, 18, 19 ЗУ «Про звернення громадян»; притягнути до адміністративної відповідальності та зобовязати Державу Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради протягом 15-ти днів надати документи, у разі їх відсутності зазначити причини та повідомити ОСОБА_1 про вихідний та вхідний їх номер реєстрації на прохання заяви від 19.02.2018 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 р. було відкрито провадження в адміністративній справі № 215/1164/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
19.02.2018 р. ОСОБА_1 подав заяву-запит до виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради з проханням надати відповідні документи, зазначені в даній заяві-запиті, а за їх відсутності зазначити причини такого ненадання.
При цьому, позивач зазначає, що його не повідомили про час та місце розгляду його звернення від 19.02.2018 р., яке зареєстроване в загальному відділі виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 20.02.2018 р. за №С-86 та від 27.11.2017 р.
Позивач також зазначає, що будь-якої відповіді на зазначений вище запит від 19.02.2018 р. виконавчий комітет Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради надано не було.
З урахуванням зазначеного вище, позивач вважає, бездіяльність відповідача щодо ненадання відповідної відповіді на запит від 19.02.2018 р. протиправною та такою, що порушує права ОСОБА_1.
17.08.2018 р. на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, шляхом електронного звязку, повноважним представником відповідача було надіслано відзив на позовну заяву від 17.08.2018 р. вх.№5964-ел, який обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 19.02.2018 р. подав звернення, в якому зазначено, що позивач подав заяву від 27.11.2017 р. з приводу господарської діяльності садівничого товариства «Радуга М».
В зверненні від 19.02.2018 р. позивач просив надати документи з приводу звернення до товариства «Радуга М» та зазначити причини, чому його особисто не повідомили, та не запросили на розгляду заяви від 27.11.2017 р.
В поданому відзиві, повноважний представник відповідача зазначає, що на звернення ОСОБА_1 від 27.11.2018 р. була надана відповідь позивачу від 06.12.2017 р., що районні у місті ради та їх виконавчі органи здійснюють свою діяльність в межах делегованих повноважень відповідно до рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 р. № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», а також повідомлено, що на території Тернівського району садівниче товариство «Радуга М» відсутнє.
При цьому, ОСОБА_1 було роз'яснено, що до повноважень виконкому районної у місті ради не належать пошукові роботи з визначення місця розташування та територіальної належності садівничого товариства «Радуга М», яке розташовано за межами району; взаємовідносини між державою та кооперативними організаціями визначені в ст. 37 розділу V Закону України «Про кооперацію», в якій зазначено, що забороняється втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування у фінансово-господарську та іншу діяльність кооперативних організації.
ОСОБА_1 було рекомендовано, винести на засідання правління або на загальні збори членів садівничого товариства питання, які були викладені у зверненні позивача від 27.11.2017 р. з урахуванням того, що, позивач є членом садівничого товариства, а у разі їх невирішення, спірні питання вирішувати у судовому порядку.
Відповідач також зазначає, що оскільки ОСОБА_1 звертався потворно з одного і того ж питання, до одного і того ж органу, але перше питання було вирішено по суті, виконком районної у місті ради не запрошував на розгляд повторного звернення ОСОБА_1, оскільки відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.
З урахуванням зазначеного вище, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
19.02.2018 р. ОСОБА_1 було подано до виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг раді заяву-звернення від 19.02.2018 р., в якій ОСОБА_1 зазначає наступне.
27.11.2017 р. ОСОБА_1, подав до виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг раді заяву-звернення від 27.11.2017 р. із зазначенням, що відповідно до ст.8 Закону України «Про звернення громадян», громадянин має право бути присутнім при розгляді заяви.
При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що 25.11.2017 р. Садівниче товариство збирало загальні збори у будівлі Індустріального технікуму у Тернівському районі м.Кривого Рогу, кворуму на якому не було.
В порядку врегулювання спору, що виник із не дотримання товариством встановленого порядку реєстрації, ОСОБА_1В просив направити додану заяву-запит від 25.11.2017 р. до товариства та повідомити про вихідний та вхідний номер реєстрації відповідної заяви.
ОСОБА_1 також просив надати відповідні документи, а за їх відсутності зазначити причини ненадання відповідних документів.
02.03.2018 р. Виконавчим комітетом Тернівської районної у м.Кривий Ріг раді було надано відповідь ОСОБА_1 на заяву-запит останнього від 19.02.2018 р., в якій зазначено наступне.
На звернення ОСОБА_1 від 27.11.2017 р. вх.№С-474 виконавчим комітетом районної у місті ради було надано відповідь, яка зареєстрована за вих.№С-474 від 06.12.2017 р., що на території Тернівського району садівниче товариство «Радуга М» відсутнє.
Відповідачем було зазначено, що в заяві-запиті від 27.11.2017 р. ОСОБА_1 не зазначив, що має бажання бути присутнім при розгляді даного звернення, та враховуючи факт неналежності до території Тернівського району садівничого товариства «Радуга М», що до повноважень виконкому районної у місті ради не належать пошукові роботи з визначення місця розташування та територіальної належності садівничого товариства «Радуга М», яке розташоване за межами району.
Відповідь виконкомом районної у місті ради було направлено звичайним поштовим відправленням, про що є відмітка в реєстрі витрат конвертів від 14.12.2017 р. та №С-362.
На заяву-запит від 19.02.2018 р. виконком Тернівської районної у місті ради надає копію заяви ОСОБА_1 від 27.11.2017 р., поданої до виконкому Тернівської районної у місті ради, зареєстрованої за вх.№С-1 від 27.11.2017 р.
При цьому, відповідачем було зазначено, що до повноважень виконкому районної у місті ради не належать пошукові роботи з визначення місця розташування та територіальної належності садівничого товариства»Радуга М», яке розташоване за межами району.
Правовідносини сторін, що виникають з питань практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, Законом України Про звернення громадян від 02.10.1996 р. №393/96-ВР, Законом України Про інформацію від 02.10.1992 р. №2657-XII тощо.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.1 ЗУ Про звернення громадян, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ст.7 ЗУ «Про звернення громадян» заборояється відмова в прийнятті та розгляді звернення.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до ст.15 ЗУ «Про звернення громадян» встановлюється порядок розгляду заяв (клопотань), зокрема, зазначається про наступне.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст.18 ЗУ Про звернення громадян визначаються права громадянина при розгляді заяви чи скарги, серед яких: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст.19 ЗУ Про звернення громадян визначаються обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, зокрема, встановлюється, щодо: об'єктивної, всебічної і вчасної перевірки заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечення поновлення порушених прав, реального виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмового повідомлення громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживання заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допуску безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особистої організації та перевірки стану розгляду заяв чи скарг громадян, вжиття заходів до усунення причин, що їх породжують, систематичного аналізу та інформування населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст.20 ЗУ Про звернення громадян визначається термін розгляду звернень громадян, зокрема, зазначається, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до ст.2 ЗУ Про інформацію визначаються основні принципи інформаційних відносин , серед яких: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Відповідно до ст.3 ЗУ Про інформацію визначаються такі основні напрями державної інформаційної політики, як: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб'єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів; забезпечення інформаційної безпеки України; сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.

Відповідно до ст.4 ЗУ Про інформацію визначаються суб'єкти і об'єкт інформаційних відносин. При цьому, суб'єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об'єднання громадян; суб'єкти владних повноважень. Об'єктом інформаційних відносин є інформація.

Відповідно до ст.5 ЗУ Про інформацію визначається право на інформацію. Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст.6 ЗУ Про інформацію визначаються гарантії права на інформацію. Зокрема, зазначається, що право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію. Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст.11 ЗУ Про інформацію визначається поняття інформації про фізичну особу (персональних даних) - як відомостей чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.22 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється режим використання інформаціі у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Зокрема, зазначається, що інформація у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування використовується з дотриманням вимог, передбачених законодавством про інформацію.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про кооперацію», для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та

додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інші надходження, не заборонені законодавством.

Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Відповідно до ст.37 ЗУ «Про кооперацію», Держава гарантує додержання прав і законних інтересів кооперативних організацій та їх членів, максимально сприяє розвитку і зміцненню їх господарської самостійності.

Держава сприяє підготовці висококваліфікованих кадрів для системи кооперації, розвитку мережі кооперативної освіти, проведенню наукових досліджень з питань кооперації.

Кооперативні організації взаємодіють з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в питаннях виробництва продукції та надання послуг з метою зниження рівня безробіття, розв'язання інших економічних і соціальних проблем.

Власність кооперативних організацій є недоторканною, перебуває під захистом держави і охороняється законом.

Забороняється використання майна кооперативних організацій на цілі, не пов'язані з їх статутною діяльністю.

Держава не відповідає за зобов'язаннями кооперативних організацій, а кооперативні організації не відповідають за зобов'язаннями держави.

Забороняється втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування у фінансово-господарську та іншу діяльність кооперативних організацій, крім випадків, прямо передбачених законом.

Збитки, завдані кооперативній організації внаслідок виконання рішень органів державної влади, органів місцевого самоврядування або їх посадових осіб, а також внаслідок невиконання чи неналежного виконання органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування передбачених законодавством обов'язків щодо цієї організації, підлягають відшкодуванню у встановленому порядку. Спори з питань відшкодування збитків вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про державну службу», У разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.

У скарзі державний службовець може вимагати від керівника державної служби утворення комісії для перевірки викладених у скарзі фактів.

Керівник державної служби на вимогу державного службовця для перевірки викладених у скарзі фактів утворює комісію у складі не менше трьох осіб.

До складу комісії включаються в однаковій кількості:

представники керівника державної служби, визначені ним із числа державних службовців цього державного органу;

представники державного службовця, визначені ним із числа державних службовців цього державного органу;

представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, делеговані рішенням цього органу, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.

Керівник державної служби зобовязаний не пізніше 20 календарних днів з дня отримання скарги надати державному службовцю обґрунтовану письмову відповідь (рішення).

У разі утворення комісії відповідно до вимог частини другої цієї статті письмова відповідь (рішення) керівника державної служби має ґрунтуватися на висновку комісії.

У разі неотримання в установлений частиною третьою цієї статті строк обґрунтованої відповіді на скаргу або незгоди з відповіддю керівника державної служби державний службовець може звернутися із відповідною скаргою до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

За результатами розгляду скарги центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, надає державному службовцю вмотивовану відповідь не пізніше 20 календарних днів з дня надходження скарги та в разі встановлення факту порушення прав державного службовця направляє відповідному державному органу обовязкову для виконання вимогу про усунення відповідних порушень.

Якщо права державного службовця, встановлені цим Законом, порушені керівником державної служби чи державним службовцем вищого органу або якщо ці особи створили перешкоди в реалізації прав державного службовця, він може подати скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації безпосередньо до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, за фактом подання скарги ініціює та проводить службове розслідування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою перевірки фактів, викладених у скарзі.

У разі виявлення порушень прав державного службовця або створення перешкод у їх реалізації винні у порушенні посадові особи повинні бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Порушені права державного службовця підлягають безумовному поновленню, а перешкоди в реалізації цих прав - усуненню.

Заявник має право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державних органів та їх посадових осіб, що перешкоджають реалізації прав, наданих йому цим Законом, до суду.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про вчинення дій відповідачем щодо надання відповідної відповіді ОСОБА_1 від 02.03.2018 р. №С-86 на запит останнього від 19.02.2018 р. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, з дотриманням ст.1 та у відповідності до ст.7 ЗУ Про звернення громадян зясувавши, що на питання, порушені в одержаному запиті-зверненні від 19.02.2018 р., відповідачем була надана відповідь, що 06.12.2017 р. №С-474 на звернення позивача ОСОБА_1 надавалась відповідь, що на території Тернівського району садівниче товариство «Радуга М» відсутнє, та зазначалось, що до повноважень виконкому районної у місті ради не належать пошукові роботи з визначення місця розташування та територіальної належності садівничого товариства «Радуга М», яке розташоване за межами району.

Крім того, з дотриманням визначеного ст.20 ЗУ Про звернення громадян терміну розгляду відповідного звернення, та з урахуванням ст.ст.2, 3, 4, 5, 6, 11 ЗУ «Про інформацію позивачу була надана обґрунтована відповідь на його звернення.

При цьому, суд зауважує, що жодною статтею з наведених вище законів України не передбачено обовязок субєктів владних повноважень надавати особам, які до них звертаються відповіді саме того змісту, яких зазначені особи прагнуть отримати.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ст.19 ЗУ Про звернення громадян визначаються обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, зокрема, щодо об'єктивної, всебічної і вчасної перевірки заяви чи скарги; а також, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Матеріалами справи підтверджується, що Виконавчим комітетом Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради як 06.12.2017 р., так і 02.03.2018 р. було надано відповідь ОСОБА_1, з питань, визначених в заявах-запитах останнього.

При цьому, суд зазначає, що Виконавчим комітетом Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради було рекомендовано внести на засідання правління або на загальну збори членів садівничого товариства питання які були викладені у зверненні позивача від 27.11.2017 р., оскільки останній є членом садівничого товаристваю.

На підставі зазначеного вище, та у звязку з повторним зверненням до Виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради ОСОБА_1 із заявою-запитом від 19.02.2018 р. з одного і того ж питання, до одного і того ж органу, при цьому, що питання щодо запрошення розгляду звернення заяви-запиту ОСОБА_1 вирішено по суті у відповіді від 06.12.2017 р. №С-474.

Відтак, системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом під час розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про відсутність допущення протиправної бездіяльності відповідачем щодо ненадання рішень, розпоряджень, наказів, актів, звернень, поштових повідомлень, запрошень, реєстраційних номерів з приводу заяви ОСОБА_1 від 19.02.2018 р.

Щодо позовної вимоги про притягнення до адміністративної відповідальності та зобовязання Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради протягом 15-ти днів надати документи, у разі їх відсутності зазначити причини та повідомити ОСОБА_1 про вихідний та вхідний їх номер реєстрації на прохання заяви від 19.02.2018 р. суд зазначає, що остання є похідною від позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, яка виявилась у ненаданні рішень, розпоряджень, наказів, актів, звернень, поштових повідомлень, запрошень, реєстраційних номерів з приводу заяви ОСОБА_1 від 19.02.2018 р., згідно з порядком ст.ст.7, 18, 19 ЗУ «Про звернення громадян».

Відтак, у звязку з відмовою у задоволенні позовної вимоги зазначеної вище, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності та зобовязання Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради протягом 15-ти днів надати документи, у разі їх відсутності зазначити причини та повідомити ОСОБА_1 про вихідний та вхідний їх номер реєстрації на прохання заяви від 19.02.2018 р. відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, та враховуючи несплату судового збору при поданні даної позовної заяви до суду, суд приходить до висновку, що, у даній справі розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України не передбачено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2