Справа № 804/1651/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

16 травня 2018 року Справа № 804/1651/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язання перерахування та виплати пенсії, -
02.03.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язання перерахування та виплати пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 р. у справі № 804/1651/18 провадження було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку підготовчого провадження.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
Пенсія позивачу ОСОБА_1 призначена відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позивач зазначає, що відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ пенсії осо бам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового за безпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених [ законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на зальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 січня 2018 року від заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області останньою була отримана відповідь, в тексті якої було зазначено, що п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової до допомоги особам офіцерського складу прапорщикам, мічманам , військовослужбовцям надстрокові служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» передбачено, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24-ри останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії ви значається шляхом ділення на 24-ри загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально - побутових питань, разова премія та індексація не належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, для включення їх до складу грошового забезпечення, підстави відсутні.
Суд зазначає, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 р. провадження по справі було відкрито, та призначити її до розгляду у порядку підготовчого провадження.
В судове засідання, призначене на 16.05.2018 р. зявилась позивач ОСОБА_1.
Відповідач до зали судового засідання свого представника не направив, при цьому надав на адресу суду відзив на позовну заяву від 11.04.2018 р., в якому зазначив наступне.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Відповідно до ч.3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей обчислюються з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством.
Нормами ст. 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для їх перерахунку.
Так, всі призначені за Законом пенсії підлягають перерахунку, у тому числі, у зв'язку із введенням для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
У поданому відзиві повноважний представник відповідача зазначає, що аналіз наведених положень Закону № 2262-ХІІ вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій, що визначено ст. 43 даного Закону, так і при перерахунку раніше призначених пенсій, що визначено ст. 63 даного Закону).
На підставі вищезазначеного відповідач зазначає, що, види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ визначає виключно Верховна Рада України, шляхом прийняття законів, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.
При цьому, відповідач зазначає, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, разові премії не носять постійного характеру і не є щомісячними, тому вони не включені до складу грошового забезпечення з якого обчислюється розмір пенсії, визначеного ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, та як наслідок для врахування їх при обчисленні пенсії немає законних підстав.
Відтак, позовні вимоги позивача, стосовно того, що виплати мають бути включенні в розрахунок грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія є безпідставними, оскільки визначальним фактором включення додаткових видів грошового забезпечення є їх періодичність та законодавчо визначений перелік, а не сплата страхових внесків.
На підставі вищезазначеного, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні предявлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
16.05.2018 р. повноважним представником відповідача, через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано заяву про подальший розгляд справи без його участі.
В судовому засіданні, призначеному на 16.05.2018 р., судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Представник позивача не заперечував щодо переходу до розгляду справи по суті, та, з урахуванням поданої останньою заяви про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, просила здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
У звязку з неявкою в судове засідання повноважного представника відповідача, думка останнього, щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи, суду не відома.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 16.05.2018 р.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1, з 23.04.2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду У країни в Дніпропетровській області, та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року.
В матеріалах справи містяться відомості, що 26 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Голови Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила здійснити перерахунок пенсії останньої з 23 квітня 2014 року, з ураховуванням усіх видів грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, оклад за спеціальним званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового за безпечення, премії, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, матеріальну допомогу для оздоровлення з розміру якого ОСОБА_2 було сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страху вання.
П. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 передбачено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов язкове державне соціальне страхуван ня, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів, а саме: відповідних окладів за посадою, військовим ( спеціальним) званням, та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах установлених за останньою штатною посадою займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпеченя ( надбавки, доп лати, підвищення) премії.
Так, 30.01.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про проведення перерахунку пенсії останньої з урахуванням всіх виплат, з суми яких ОСОБА_1 було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
02.03.2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України було надано ОСОБА_1 відповідь за №1385/С-11, в якій зазначено, що підстави для включенн матеріальної допомоги на оздоровлення та мате ріальної допомоги для вирішення соціальн -побутових питань, видів грошового забезпечення, які мають разовий характер, до грошового забезпечення, з якого об числено пенсію ОСОБА_1, відсутні.
При цьому, в матеріалах справи містяться відомотсі, що 06.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Голови Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області із запитом про надання останній довідку про розмір отрима них останньою у 2012-2014 р.р. матеріальної допомоги для вирішення соцільно-побутових питань, матеріальної допомоги для оздоровлення та одноразо вих премій, з яких був сплачений єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування для надання до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1, призначенної останній за ви слугу років з 23 квітня 2014 року.
12 січня 2018 року ОСОБА_1 було отримано від Заступника начальника Головного управління Пенсій ного фонду України в Дніпропетровської області відповідь, відповідно до тексту якої зазначено наступне.
П. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової до помоги особам офіцерського складу прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстроковії служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» передбачено, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії ви значається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
При цьому, зазначено, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, разова премія та індексація не належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, для включення їх до складу грошового забезпечення, підстави відсутні.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 р. №2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України від13.02.2008 р. №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393» тощо.
У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ч.2 ст.9 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 р. №2262-XII, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби, зокрема за власним бажанням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до норм ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ст.43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 р. №2262-XII, пенсія військовослужбовців обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Зазначена вище норма не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону № 2011-ХІІ та статтею 9 Закону № 2262-XII, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.
Суд зазначає, що хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення. Вона відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців. За цими ознаками одноразова грошова допомога при звільненні не може входити до додаткового грошового забезпечення, яке повинно враховуватися при нарахуванні пенсії.
Відповідно до ст.44 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 р. №2262-XII, пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби, які пропрацювали після призначення пенсії по інвалідності не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію, встановлюється за їх заявою новий розмір пенсії з урахуванням заробітку, що визначається в порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". На таких же умовах провадиться перерахунок пенсії, призначеної у мінімальному розмірі у звязку з відсутністю заробітку.
В разі подальшого зростання заробітку пенсіонера провадиться новий перерахунок пенсії за його заявою. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки роботи після попереднього перерахунку.
Розміри пенсій особам з числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, які одержують пенсію в органах Пенсійного фонду України, підлягають перерахунку у випадку, передбаченому частиною другою статті 42 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до норм ст.48 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 р. №2262-XII, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику розяснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання розяснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.
Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, предявляє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.
Відповідно до ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 р. №2262-XII, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до норм ст.63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 р. №2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у звязку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 встановлений порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з п.1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
21.02.2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Згідно з п.п.4-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" у разі коли внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією постановою, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено матеріалами справи, підставою для відмови в проведенні перерахунку з 23 квітня 2014 року раніше призначеної пенсії з урахування сум ма теріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення со ціально-побутових питань, разових премій, отриманих ОСОБА_2 за період часу з квітня 2012 року по березень 2014 року, з розміру яких останньою було сплачено страхові внес ки на загальнообов'язкове державне соціальне страхування стало наступне.
Відповідно до ч.4 ст.63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії підлягають перерахунку у звязку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на пенсію за цим Законом на умовах, у порядку та розмірах передбачених Кабінетом Міністрів України.
Так, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», перерахунок раніше призначених пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення, для відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у звязку із введенням для них повних щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
При цьому, суд зазначає, що здійснивши системний аналіз норм ст.43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 р. №2262-XII, прийшов до висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, разові премії не носять постійного характеру і не є щомісячними.
Відтак, зазначені вище складові, а саме: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, разові премії не можуть бути включені до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.
Крім того, суд зауважує, що зазначаючи про сплату єдиного страхового внеску з сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, разових премій, отриманих ОСОБА_2, останньою будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України не було доведено самого факту сплати зазначеного єдиного страхового внеску з наведених вище сум.
При цьому, оцінивши надані у якості підтвердження такої сплати довідку ліквідаційної комісії МВС від 10.05.2018 р. №49, відповідно до тексту якої зазначено, «нарахування та виплату за період з квітня 2012 року по березень 2014 року грошового забезпечення, з якого було утримано та перераховано Єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування у повному обсязі», а також про відсутність надання даних з зазначеного приводу окремо по кожній особі», та розрахункові листи з квітня 2012 року по березень 2014 року, тощо, суд зазначає, що наведені документи не містять відомостей щодо конкретних сум єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виокремлених відносно матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та разових премій, отриманих ОСОБА_2, що виключає наявність у суду можливості для конкретної ідентифікації сум безпосередньо сплаченого єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування, що унеможливлює задоволення заявленої заяви в повному обсязі.
На підставі зазначеного вище, суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачено проведення перерахунку пенсії з урахуванням сум ма теріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення со ціально-побутових питань, разових премій, отриманих ОСОБА_2.
Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 р. у справі №345/2849/17 (адміністративне провадження №К/9901/273/18), в якій зазначено, що одноразова грошова допомога є разовим платежем та за своєю суттю є державною соціальною гарантією при звільненні для осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, а тому така не входить до додаткового грошового забезпечення з якого здійснюється розрахунок розміру пенсії.
За таких підстав, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язання перерахування та виплати пенсії задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанції від 28.02.2018 року №0. 0. 976704103. 1 за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 704,00 грн. (сімсот чотири грн., 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язання перерахування та виплати пенсії, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме, судового збору у розмірі 704,00 грн. (сімсот чотири грн., 00 коп.).
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язання перерахування та виплати пенсії відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5