Справа № 274/5591/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 274/5591/17
ПОСТАНОВА
іменем України

"14" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Іваненко Т.В.
суддів: Кузьменко Л.В.
Франовської К.С.,

за участю секретаря Семенець К.О.,

позивача та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "02" квітня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Бердичівський об`єднаний міський військовий комісаріат про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу , -

суддя в 1-й інстанції - Токарева М.С.,
час ухвалення рішення - не зазначено,
місце ухвалення рішення - м.Житомир,
дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача - Бердичівський об`єднаний міський військовий комісаріат, в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за № 105 від 06.10.2017;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, як інваліду 3 групи, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги.
В обґрунтування позову зазначав, що під час огляду МСЕК від 10.07.2015, йому встановлено 20% втрати працездатності без встановлення інвалідності, у зв`язку з чим виплачена допомога в сумі 17052,00 грн. Згідно довідки до акту огляду МСЕК №782808 , при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності з 11.08.2017, травма, захворювання, так, пов`язані з захистом Батьківщини. Відтак, з 04.08.2017 він набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 06.10.2017 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав, що ІІІ група інвалідності йому встановлена понад дворічний термін після встановлення ступеня працездатності вважає незаконним.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.01.2018 справа за №274/5591/17 передана за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

02.03.2018 ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду прийнято справу до спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 у задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (пр-т. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ), третя особа: Бердичівський об`єднаний міський військовий комісаріат (вул. Л. Карастоянової, 49, м. Бердичів, Житомирська область, 13300, ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що обмеження на отримання одноразової грошової допомоги, встановлені п.4 ст.16-3 доповненим абзацом 2 згідно із Законом №1774-V111 від 06.12.2016 та п.8 Порядку №975 його не стосуються, а лише стосуються випадків встановлення особі або більшого відсотку втрати працездатності, без встановлення інвалідності, або інвалідності саме вищої групи, її причини, саме при повторному огляді. Застосування дворічного строку можливе лише у разі встановлення йому вищої групи інвалідності починаючи з 04.08.2017 року.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити.
Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.
За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу без участі представників відповідача та третьої особи.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та його представника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, звільнений наказом командира військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 29.07.2015 за призовом під час мобілізації в запас та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.09.2015 №189 (по стройовій частині), виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

10.07.2015 під час огляду МСЕК позивачу було встановлено 20% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з цим, виплачена допомога в сумі 17052,00 грн.

11.08.2017, МСЕК №782808 під час первинного огляду, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного із захистом Батьківщини з 11.08.2017.

18.08.2017 позивач звернувся до Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою з проханням виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, яка була скерована спочатку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в подальшому до Міністерства оборони України .
Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного в протоколі №105 від 06.10.2017 (пункт 1), позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги посилаючись на те, що ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 у разі зміни групи інвалідності, доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня працездатності. Допомога у зв`язку з встановленням 20% втрати працездатності виплачена в сумі 17052,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Суд першої інстанції в задоволені позову відмовив. Суд встановив, що первинний огляд МСЕК з метою встановлення ступеня інвалідності позивача відбувся 10.07.2015 року, після чого, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 17052,00 грн., а повторний у 11.08.2017 року, тобто понад дворічний термін, а відтак вважав, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється, підстави для скасування п.1 рішення Міністерства оборони України №105 відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон України № 2232-ХІІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України № 2011-XII).
Основні функції, завдання, повноваження Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія), а також порядок організації її роботи визначено Положенням "Про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум" затвердженим наказом Міністерством оборони України від 26.10.2016 № 564.
Згідно з ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Нормами частини першої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-12), встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини 2 ст.16 Закону №2011-12 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини першої статті 16-2 Закону №2011-12, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Приписами частини 4 статті 16-3 Закону № 2011-12 встановлено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - постанова № 975), яка набрала чинності 24.01.2014.
Згідно пункту 8 Постанови № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Відтак зазначеними вище нормами Закону № 2011-12 та Порядку №975 визначено, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
При цьому слід зазначити, що пункт 4 статті 16-3 доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється" відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набирав чинності з 1 січня 2017 року. Отже, саме з 01 січня 2017 року вказана норма Закону зазнала відповідних змін.
На її виконання внесено зміни і до Постанови № 975.
Відповідно до пункту 3 Постанови № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Судом встановлено, що 10.07.2015 відбувся огляд позивача Житомирською медико-соціальною комісією № 2, за результатами якого встановлено 20% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
У зв`язку із встановленням 20% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що сталася 14.10.2014 (довідка МСЕК серії ЖИА № 002734 від10.07.2015), та відповідно до приписів пункту 7 постанови № 975 позивач отримав одноразову грошову допомогу в сумі 2017052,00 грн.
Факт отримання одноразової грошової допомоги сторонами не оспорюється.
Дійсно з 04.08.2017 МСЕК встановило позивачу третю групу інвалідності у зв`язку з травмою, захворюванням пов`язаним з захистом Батьківщини лише 11.08.2017 року, тобто понад дворічний термін після встановлення 20% втрати працездатності без встановлення інвалідності.
Разом із тим колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до частини 4 статті 16-3 Закону № 2011-12 та п. 8 Порядку №975 виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності, тобто лише при встановленні особі або більшого відсотку втрати працездатності, без встановлення інвалідності, або інвалідності вищої групи, її причини, саме при повторному огляду, не поєднуючи їх між собою.
З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії №12 ААА №782808 вбачається, що позивачу ОСОБА_2 встановлена 3-тя група інвалідності у зв`язку з травмою, захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини з 04.08.2017 при первинному огляді (а.с. 24).
Відтак, відповідач та суд першої інстанції дійшли помилкового висновку про закінчення дворічного строку після первинного встановлення втрати працездатності та про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Інших підстав для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги не наведено.
При цьому судова колегія також зазначає, що встановлення 3-ої групи інвалідності у зв`язку з травмою, захворюванням, пов`язані з захистом Батьківщини є підставами для виплати позивачу одноразової грошової допомоги саме в розмірі передбаченому частиною першої статті 16-2 Закону №2011-12, а саме в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
З огляду на встановлене, комісія Міністерства оборони України відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, діяла всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд першої інстанції не врахував зазначених вище обставин та ухвалив незаконне рішення про відмову у задоволенні позову.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи та оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "02" квітня 2018 р. скасувати.
Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення Міністерства оборони України про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 04.08.2017 року, внаслідок травми, поранення пов`язаних з захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.10.2017 №105.
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплати ОСОБА_1 як інваліду 3 групи з 04.08.2017 року внаслідок травми, захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини одноразову грошову допомогу в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня 2017 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "20" серпня 2018 р.