Справа № 808/1921/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 серпня 2018 року Справа № 808/1921/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до: Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, )

про: визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу №Ф-4502-50 від 12.03.2018

ВСТАНОВИВ:

25.05.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1В.) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4502-50 від 12.03.2018, винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області, Вознесенівським управлінням у м. Запоріжжі, у розмірі 8448 грн.

Ухвалою суду від 30.05.2018 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 5-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Згідно наказу №42 від 11.06.2018 суддя перебував у відрядженні з 15.06.2018 по 17.06.2018. Згідно наказу №46 від 15.06.2018 суддя перебував у відрядженні з 18.06.2018 по 19.06.2018.

Ухвалою суду від 20.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 02.07.2018 з повідомленням (викликом) сторін.

27.06.2018 від позивача надійшло клопотання за вих. №27/06-01 від 27.06.2018 (вх.№20149 від 27.06.2018) про зупинення виконавчого провадження №56458098 за Постановою Вознесенівського відділу ДВС м.Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області від 24.05.2018 до розгляду справи №808/1921/18 по суті.

В засіданні 02.07.2018 заявою за вх. №20374 від 02.02.2018 представник позивача відкликав клопотання №27/06-01 від 27.06.2018 про зупинення виконавчого провадження за вимогою, що є предметом спору у даній справі.

В судовому засіданні оголошена перерва до 09.08.2018.

07.08.2018 на адресу суду надійшла заява позивача за вих. №03/08-01 від 02.08.2018 про уточнення позовних вимог, згідно якої, позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4502-50 від 12.03.2018, винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області, Вознесенівським управлінням у м. Запоріжжі, у розмірі 8448,00 грн.;

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1, виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 8448,00 грн.

Розглянувши подану заяву про уточнення позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність повернення її без розгляду позивачу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.47 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, перше засідання за правилами спрощеного позовного провадження відбулось 02.07.2018, за результатами якого в судовому засіданні оголошена перерва до 09.08.2018.

Крім того, в порушення п. 7 ч.1 ст.167, ч.3 ст. 161 КАС України, до заяви про уточнення позовних вимог, позивачем не додано доказів сплати судового збору у розмірі ставки, встановленої ст.4 Закону України "Про судовий збір", за позовну вимогу немайнового характеру.

Тобто, заява про уточнення позовних вимог по справі №808/1921/18 не відповідає вимогам, встановленим КАС України.

Згідно з ч.2 ст.167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Зважаючи на викладене суд повернув позивачу заяву за вих. №03/08-01 від 02.08.2018 про уточнення позовних вимог (вх. №24701 від 07.08.2018).

В судовому засідання була оголошена перерва до 13.08.2018.

Сторони у судове засідання не з'явилися та направили клопотання про розгляд справи без їх участі у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог зазначено у позовній заяві від 18.05.2018 за вих. №18/05-01 та додаткових поясненнях від 02.07.2018 за вих.№02/07-01. Зокрема зазначено, що 24.01.2018 позивачем помилково подано звіт щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2017 рік, оскільки позивач відноситься до категорії осіб звільнених від сплати за себе єдиного внеску, а заяв про добровільну участь у сплаті ЄСВ позивач до контролюючих органів не подавала. Після отримання спірної вимоги №Ф-4502-50 від 12.03.2018, позивач 27.03.2018 подала уточнюючий звіт щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2017 рік з нульовою сумою єдиного внеску. Однак, інформації від відповідача щодо його прийняття позивач не отримувала. З огляду на викладене позивач просив позов задовольнити у повному обсязі та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4502-50 від 12.03.2018.

Представник відповідача у поданому відзиві від 27.06.2018 за вих. №241/08-01-10-05 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 грн. Оскільки нарахування єдиного внеску проведено на підставі самостійно поданого 24.01.2018 позивачем звіту за 2017 рік, тому правові підстави для скасування вимоги №Ф-4502-50 від 12.03.2018 відсутні. Згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 26.06.2018 у ФОП ОСОБА_1 борг по єдиному внеску становить 8448,00грн. Згідно Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не передбачено повторне подання Звіту за один і той же період після граничного терміну подання звіту, також Порядком не передбачено самостійне виправлення зазначеного типу помилок. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу-підприємця 12.01.2012, про що свідчить Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.12, 39).

01.01.2013 позивача взято на облік як платника єдиного внеску, про що свідчить Витяг з реєстру платників єдиного податку (а.с.11, 38).

Відповідно до пенсійного посвідчення від 17.10.2012 № НОМЕР_1 позивач є пенсіонером, вид пенсії по інвалідності 3 групи загальне захворювання (а.с. 13, 40).

24.01.2018 позивачем подано до ГУ ДФС у Запорізькій області Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, у якій самостійно визначено суму ЄСВ (а.с.14, 41).

На підставі наведеного вище Звіту, відповідачем 12.03.2018 виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4502-50 в сумі 8448,00 грн. (а.с.6,33).

26.03.2018 позивач звернувся до ГУ ДФС у Запорізькій області із заявою, в якій повідомила про помилковість надання Звіту за 2017 рік, оскільки вона є пенсіонером по інвалідності 3 групи внаслідок загального захворювання та має право не платити єдиний соціальний внесок, та просила вважати поданий звіт недійсним (а.с. 21,47).

Крім того, 27.03.2018 позивачем було подано інший звіт вже з нульовими показниками (а.с.18-20).

Листом від 26.04.2018 за №2757/14/08-01-50-02 ГУ ДФС у Запорізькій області надано відповідь, згідно якої у задоволенні заяви від 26.03.2018 позивачу відмовлено з посиланням на те, що вказана сума ЄСВ самостійно визначена ним у Звіті, а тому підлягає обов'язковій сплаті (а.с.22-23, 48-49).

Не погодившись із вимогою ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4502-50 від 12.03.2018, позивач оскаржив її до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 26.04.2018 за № 6209/Д/99-99-11-02-02-25 скарга позивача залишена без задоволення, а вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4502-50 від 12.03.2018 - без змін (а.с.24-26, 50-52).

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4502-50 від 12.03.2018 протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду про її скасування.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.19-1.1.1 п. 19-1.1 ст.19 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) органи контролю здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків. Згідно пп.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19 ПК України контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регламентуються Законом України від 8 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі Закон №2464).

Згідно ч.12 ст.9 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) належить сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника ЄСВ одночасно із зобов'язаннями із сплати ЄСВ зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати ЄСВ виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу). У разі несвоєчасної або не у повному обсязі сплати ЄСВ, до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені Законом №2464.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст.25 Закону №2464, рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються. Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Як свідчать матеріали справи, 24.01.2018 позивачем подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску у сумі 8448,00 грн. (а.с.33).

Згідно п.3 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом МФУ від 20.04.2015 № 449 (далі Інструкція № 499) органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до п.3 розділу 6 Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи). Відповідно до п.4 розділу 6 Інструкції № 449 після надсилання (вручення) вимоги про сплату боргу (недоїмки) платнику корінець такої вимоги з відміткою про вручення підшивається до справи платника та якщо вимога органу доходів і зборів скасовується чи змінюється судом (господарським судом), то підшивається примірник (копія) рішення суду (господарського суду) до справи платника поряд з корінцем від вимоги, щодо якої відбувся судовий розгляд.

12.03.2018 відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4502-50 (додаток 7 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) у сумі 8448,00 грн. (а.с.6, 33).

Судом при вирішенні справи враховано, що позивачем 26.03.2018 на ім'я начальника Запорізької ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області подано повідомлення про помилковість надання Звіту за 2017 рік, оскільки вона є пенсіонером по інвалідності 3 групи внаслідок загального захворювання, тому як фізична особа-підприємець, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування не зобов'язана сплачувати ЄСВ згідно чинного законодавства (а.с. 21, 47). Крім того, 27.03.2018 позивачем було подано інший звіт вже з нульовими показниками (а.с.18-20).

Згідно ст.2 Закону № 2464 його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464 фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Дана норма кореспондує з п.3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом МФУ від 14.04.2015 № 435 (далі Порядок № 435), згідно якого фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

З наведеного, звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Аналогічна позиція закріплена у Постанові Верховного Суду від 20.03.2018 по справі №805/2195/17-а.

Тобто, помилкова подача позивачем звіту за 2017 рік не свідчить про добровільну участь його у системі страхування.

Добровільна участь особи, яка виявили бажання бути платником єдиного внеску, передбачає собою укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. У матеріалах справи відсутній договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідачем не доведено обставини щодо обов'язку сплати ЄСВ позивачем.

Представник позивача посилається на пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України, проте не зазначає про які колізії яких саме норм права йдеться.

Відповідно п.6 Розділу VI Інструкції № 499 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом.

Згідно п. 9 Розділу VI Інструкції № 499 органам доходів і зборів надано право лише списати борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску у разі: повної ліквідації юридичної особи платника єдиного внеску, коли борги (недоїмка) зі сплати єдиного внеску залишилися непогашеними у зв'язку з недостатністю майна такого платника або майна засновників чи учасників, якщо вони несуть повну чи додаткову відповідальність за зобов'язаннями платника; смерті фізичної особи, оголошення померлою, визнання її у судовому порядку безвісно відсутньою або недієздатною за умови відсутності осіб, які відповідно до Закону несуть зобов'язання зі сплати єдиного внеску, та засвідчення цього факту відділом державної реєстрації актів цивільного стану чи постановленням судового рішення. Списанню належать суми нарахованого єдиного внеску, недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені, що обліковуються за даними інформаційної системи органу доходів і зборів єдиного внеску.

Позивач обґрунтував обставини помилково наданої звітності, звернувшись письмово з проханням не визнавати дану звітність, очікував відповідного реагування відповідача на внесення змін до облікових записів щодо припинення обов'язку сплати ЄСВ.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

12.03.2018 відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4502-50 (додаток 7 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) у сумі 8448,00 грн. (а.с.36).

Варто зазначити, що відповідачем складено вимогу на виконання повноважень, у порядку і у спосіб, передбачений законом, оскільки позивачем 24.01.2018 було самостійно подано звіт про суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік.

Проте, оцінюючи рішення за критеріями згідно ч.2 ст.2 КАС України, варто зазначити, що воно прийняте без мети на які ці повноваження надано і без урахування усіх обставин справи у контексті права позивача на добровільну участь у системі загальнообов'язкового страхування.

Враховуючи встановлені обставини та досліджені під час розгляду справи докази суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є скасування вимоги Головного управління ДФС в Запорізькій області від 12.03.2018 № Ф-4502-50, без визнання її протиправною.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується платіжною квитанцією №ПН339 від 25.05.2018 (а.с.3).

Таким чином, судові витрати у розмірі 704,80 грн. підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 243, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу №Ф-4502-50 від 12.03.2018, - задовольнити частково.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4502-50 від 12.03.2018, винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області, Вознесенівським управлінням у м. Запоріжжі, у розмірі 8448 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 16.08.2018.

Суддя І.В.Садовий