Справа № 802/51/18-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/51/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

20 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмову, що міститься у листі №04-6059 від 04 грудня 2017 року та зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на перереєстрацію автомобіля марки «ЗАЗ-110308-44» (зі звичайним керуванням), 2010 року випуску, кузов НОМЕР_1.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила про те, що Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації не повідомляв її про право після смерті інваліда, як члена сім'ї, який проживав за місцем проживання інваліда, переоформити автомобіль на її ім'я а умови сплати його залишкової вартості, а у разі неможливості сплати залишкової вартості про обов'язок повернути автомобіль у повному комплекті та про необхідність звернутись до управління праці та соціального захисту населення для вирішення зазначеного питання.

Також зазначила про те, що вона не була обізнана про можливість скористатись правом на викуп автомобіля і що це право обмежено шестимісячним строком.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у 2010 році ОСОБА_3, який був інвалідом, через органи соціального захисту населення був забезпечений автомобілем "ЗАЗ- 110308-44" (зі звичайним керуванням), 2010 року випуску, кузов НОМЕР_1.

18 грудня 2010 року автомобіль марки ЗАЗ 110308-44 було зареєстровано за ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, який був батьком ОСОБА_2, помер.

21 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації із заявою про надання їй дозволу на переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ-110308-44", 2010 року випуску, кузов НОМЕР_1, яким був забезпечений її батько.

Проте, листом № 04-6059 від 04 грудня 2017 року Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації відмовив позивачу у наданні дозволу на перереєстрацію автомобіля, яким був забезпечений через органи соціального захисту населення її батько у зв'язку із відсутність підстав для надання дозволу на викуп та переоформлення вищезазначеного автомобіля, через те, що позивачем пропущено шестимісячний термін звернення, встановленого пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року та строк експлуатації автомобіля становить менше 10 років.

Вказана відмова слугувала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Так, спірні відносини між сторонами у справі щодо умов та порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, спеціального автотранспорту інвалідів, регулюються правовими нормами Закону України "Про реабілітацію інвалідів в України" від 06.10.2005 р. №2961-IV (Закон №2961), постанови "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. №999 (Порядок №999).

Статтею №1 Закону №2961 визначено, що інвалід - це особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав.

Згідно зі ст. 26 Закону №2961 держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку №999 передбачено, що інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сім'ї (за бажанням такого члена сім'ї), який на час смерті інваліда були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінсоцполітики.

Також, абзацом 6 п. 16 Порядку №999 передбачено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Згідно із абзацом 8 п. 16 Порядку №999 в іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Виходячи з зазначених правових норм, законодавець пов'язує право члена сім'ї померлого інваліда на залишення за собою автомобіля у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах казначейства.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, батько позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а до Департаменту соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ-110308-44", 2010 року випуску, кузов НОМЕР_1 позивач звернулась лише 21.11.2017.

Таким чином, враховуючи те, що строк експлуатації спірного автомобіля менше 10 років, а також те, що позивач із заявою про надання дозволу на переоформлення автомобіля звернулась після спливу шестимісячного строку з дня смерті інваліда, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав у відповідача переоформити спірний транспортний засіб за позивачем.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.