Справа № 686/24611/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/24611/17

Головуючий у 1-й інстанції: Козак О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадської організації "Батьківська ініціатива м. Хмельницького" в особі голови ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2018 року (повни текст складено 02.05.2018 року в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом Громадської організації "Батьківська ініціатива м. Хмельницького" в особі голови ОСОБА_2 до Хмельницького міського голови ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування розпоряджень,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року позивач звернувся до Хмельницького міського голови ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування розпоряджень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вважає вказані розпорядження Хмельницького міського голови щодо прийняття на посади помічників міського голови та переведення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на посади службовців місцевого самоврядування такими, що постановлені з порушенням вимог діючого законодавства та діючого Порядку прийому на службу в органи місцевого самоврядування, оскільки відповідно до листа Головного управління Державної служби України від 10.10.2001 року №42/5690 «Роз'яснення щодо проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування», частиною 2 ст.10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Також, зазначено, що ухвалюючи розпорядження відповідач порушив ряд законодавчих та нормативних актів щодо визначення рівня кваліфікації та необхідного стажу роботи претендентів на посаду як на педагогічній, так і на державній службі. У зв'язку з чим вважає, що розпорядження Хмельницького міського голови від 03.03.2017 року №83-к, від 11.05.2017 року № 169-к, від 19.06.2017 року № 218-к, від 23.06.2017 року № 234-к про прийняття ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на посади помічників міського голови та від 26.06.2017 року №236-к, від 07.03.2017 року №86-к, від 16.05.2017 року №181-к, від 19.06.2017 року №219-к про переведення останніх на посади службовців місцевого самоврядування є незаконними та підлягають скасуванню.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при прийнятті оспорюваних розпоряджень було дотримано вимоги Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та діючого Порядку прийому на службу в органи місцевого самоврядування, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила про те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2018 року підлягає скасуванню.

27 червня 2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги.

18 липня 2018 року до Вінницького апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

14 серпня 2018 року представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Інші сторони в судове засідання не з'явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомленні завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 14.08.2018 року винесено відповідну ухвалу.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, наявні в матеріалах справи письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що 20.07.2016 року на сесії Хмельницької міської ради було ухвалено рішення №82 від 20.07.2016 року «Про припинення управління освіти Хмельницької міської ради шляхом перетворення в Департамент освіти та науки Хмельницької міської ради, затвердження положення про нього та внесення змін в рішення сесії міської ради».

Вказаним рішенням було припинено управління освіти Хмельницької міської ради шляхом перетворення його в Департамент освіти та науки Хмельницької міської ради та затвердження Положення про Департамент освіти та науки Хмельницької міської ради. Відповідно до вимог п.5.1 Рішення, штатний розпис новоствореного Департаменту освіти було збільшено на 10 штатних одиниць службовців місцевого самоврядування.

10.11.2017 року громадська організації "Батьківська ініціатива м. Хмельницького" в особі голови ОСОБА_2 звернулась до відповідача з інформаційними запитами за №№205 та 208 .

Хмельницькою міською радою було надано відповідь від 17.11.2017 року №12-5026-02-18 позивачу на вказані запити, з яких стало відомо про те, що Хмельницьким міським головою були прийняті розпорядження від 03.03.2017 року №83-к, від 11.05.2017 року № 169-к, від 19.06.2017 року № 218-к, від 23.06.2017 року № 234-к про прийняття ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на посади помічників міського голови.

Розпорядженнями Хмельницького міського голови від 20.06.2017 року №236-к, від 07.03.2017 року №86-к, від 16.05.2017 року №181-к, від 19.06.2017 року №219-к на посади службовців місцевого самоврядування було переведено:

ОСОБА_4 на посаду начальника відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти Хмельницької міської ради;

ОСОБА_5 на посаду головного спеціаліста відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти Хмельницької міської ради;

ОСОБА_7 на посаду головного спеціаліста відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти Хмельницької міської ради;

ОСОБА_6 на посаду спеціаліста І категорії відділу загальної середньої освіти та виховної роботи Департаменту освіти.

Вважаючи вказані розпорядження протиправними позивач звернулась до суду для їх скасування.

Надаючи оцінку доводам апелянта стосовно того, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних розпоряджень було порушено вимоги діючого законодавства та діючого Порядку прийому на службу в органи місцевого самоврядування, оскільки відповідно до листа Головного управління Державної служби України від 10.10.2001 року №42/5690 «Роз'яснення щодо проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування», частиною 2 ст.10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу. У разі необхідності, за згодою сторін, посадова особа місцевого самоврядування може бути переведена на рівнозначну чи нижчу посаду або посаду радника чи консультанта без конкурсного відбору.

Голови районних, районних у містах, обласних рад, Київський та Севастопольський міський голова та міські голови (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) мають право самостійно (без конкурсу) добирати та приймати на службу своїх помічників, радників (патронатну службу).

Як вбачається зі змісту оспорюваних розпоряджень Хмельницького міського голови про прийняття ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 ТА ОСОБА_6 на посади помічників міського голови вони були прийняті на посаду з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Наявність такої посади в штатному розписі Хмельницької міської ради підтверджується витягом з штатного розпису апарату Хмельницької міської ради та її виконавчого комітету станом на 01.01.2018 року. А також, у додатку №50 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату міських (крім мм. Києва та Севастополя) рад та їх виконавчих комітетів, сільських, селищних рад, що представляють інтереси об'єднаних територіальних громад, та їх виконавчих комітетів" передбачена посада помічника голови ради та розмір його посадового окладу.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посади помічників голів рад віднесено до посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Статтею 16 вказаного Закону визначено, що за рішенням органу місцевого самоврядування створюється кадровий резерв для зайняття посад і просування по службі, який затверджується сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради. До кадрового резерву зараховуються особи, які виявили бажання зайняти посаду в органах місцевого самоврядування і мають відповідну кваліфікацію та освіту або здобувають її.

Кадровий резерв формується з: посадових осіб місцевого самоврядування, які підвищили кваліфікацію або пройшли стажування і рекомендовані атестаційною комісією на вищі посади; державних службовців, які бажають перейти на службу в органи місцевого самоврядування; спеціалістів виробничої, соціально-культурної, наукової та інших сфер, а також випускників навчальних закладів відповідного профілю. Порядок формування та ведення кадрового резерву посадових осіб визначається відповідною радою. Примірний порядок формування кадрового резерву розробляється і затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.11 Типового порядку формування кадрового резерву в органах місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2001 року №1386, просування по службі посадової особи місцевого самоврядування, зарахованої до кадрового резерву, може здійснюватися за рішенням сільського, селищного, міського голови, голови районної, районної у місті, обласної ради поза конкурсом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції 20.12.2001 року рішенням 22 сесії №11 Хмельницька міська рада затвердила Порядок формування кадрового резерву у виконавчих органах Хмельницької міської ради, в якому містяться аналогічні вимоги щодо формування кадрового резерву та порядку переведення на ці посади, а саме, пунктом 10 передбачено, що якщо посада, до кадрового резерву на яку зараховано працівника, стає вакантною, він, за наявності рівних даних, має переважне право на її заміщення під час проведення конкурсу. Просування по службі посадової особи місцевого самоврядування, зарахованої до кадрового резерву, може здійснюватися за рішенням міського голови поза конкурсом.

Згідно довідки відділу кадрової роботи та з питань служби в органах місцевого самоврядування від 05.02.2018 року № 07-21-10 на посадах головних спеціалістів відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки в період з 10.05.2017р. по 16.05.2017р. та з 02.03.2017р. по 10.03.2017р., начальника відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки в період з 20.06.2017р. по 27.06.2017р., спеціаліста І категорії відділу загальної середньої освіти і виховної роботи Департаменту освіти та науки в період з 09.06.2017 по 20.06.2017р. в кадровому резерві не перебували інші особи, крім ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 ТА ОСОБА_6

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваних розпоряджень діяв згідно вимог діючого законодавства та порядку прийому на службу в органи місцевого самоврядування №1386, у зв'язку з чим доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів апелянта про те, що ухвалюючи оскаржувані розпорядження відповідач порушив ряд законодавчих та нормативних актів щодо визначення рівня кваліфікації та необхідного стажу роботи претендентів на посаду як на педагогічній, так і на державній службі, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_4 розпорядженням Хмельницького міського голови від 20.06.2017 року №220-к було зараховано до кадрового резерву на посаду начальника відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки.

Розпорядженням Хмельницького міського голови від 23.06.2017 року №234-к ОСОБА_4 з 26.06.2017 року прийнято на посаду помічника міського голови з посадовим окладом згідно штатного розпису. Згідно розпорядження Хмельницького міського голови від 26.06.2017 року з 27.06.2017 року ОСОБА_4 з посади помічника міського голови переведено на посаду начальника відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки, як таку, що перебуває в кадровому резерві на цю посаду, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Посадовою інструкцією начальника відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки Хмельницькою міської ради визначені кваліфікаційні вимоги до вказаної посади: вища освіта відповідного професійного спрямування за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, магістра; стаж роботи за фахом або на державній службі чи службі в органах місцевого самоврядування не менше двох років.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що вона у 2006 році закінчила Хмельницький гуманітарно-педагогічних інститут і отримала повну вищу освіту за спеціальністю "Початкове навчання" та здобула кваліфікацію вчителя початкових класів, її стаж роботи за фахом становить більше 2 років (з 01.09.2003р. по 03.08.2004р., з 20.12.2004р. по 21.03.2005р., з 12.10.2015р. по 15.06.2017р. - вихователь НВО №9, ДНЗ №52 відповідно), що підтверджується копіями трудової книжки серія АА№232022 та дипломом спеціаліста серія ХМ №29997724 від 30.06.2006 року.

ОСОБА_6 розпорядженням Хмельницького міського голови від 09.06.2017 року №213-к було зараховано до кадрового резерву на посаду спеціаліста І категорії відділу загальної середньої освіти та виховної роботи Департаменту освіти та науки. Розпорядженням Хмельницького міського голови від 13.06.2017 року №218-к ОСОБА_6 з 19.06.2017 року прийнято на посаду помічника міського голови з посадовим окладом згідно штатного розпису. Згідно розпорядження Хмельницького міського голови від 19.06.2017 року з 20.06.2017 року ОСОБА_6 з посади помічника міського голови переведено на посаду спеціаліста І категорії відділу загальної середньої освіти та виховної роботи Департаменту освіти та науки, як таку, що перебуває в кадровому резерві на цю посаду, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Посадовою інструкцією спеціаліста І категорії відділу загальної середньої освіти та виховної роботи Департаменту освіти та науки Хмельницькою міської ради визначені кваліфікаційні вимоги до вказаної посади: вища освіта відповідного професійного спрямування за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, магістра.

З матеріалів особової справи ОСОБА_6 вбачається, що вона: у 2013 році закінчила Хмельницьку гуманітарно-педагогічну академію і отримала базову вищу освіту за напрямом підготовки "Початкова освіта"" та здобула кваліфікацію бакалавра початкової освіти, вчителя початкової школи; у 2014 році закінчила Хмельницьку гуманітарно-педагогічну академію і отримала повну вищу освіту за спеціальністю "Початкова освіта" та здобула кваліфікацію організатора початкової освіти, вчителя початкової школи; у 2015 році закінчила Хмельницьку гуманітарно-педагогічну академію і здобула ступінь магістра за спеціальністю Управління навчальним закладом здобула кваліфікацію керівника підприємства, установи та організації ( у сфері освіти та виробничого навчання), що підтверджується копіями дипломів: серія ХМ45418967 від 30.06.2013року, серія ХМ47441810, серія М15№043281.

ОСОБА_7 розпорядженням Хмельницького міського голови від 10.05.2017 року №167-к було зараховано до кадрового резерву на посаду головного спеціаліста відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки. Розпорядженням Хмельницького міського голови від 11.05.2017 року №169-к ОСОБА_7 з 15.05.2017 року прийнято на посаду помічника міського голови з посадовим окладом згідно штатного розпису. Згідно розпорядження Хмельницького міського голови від 16.05.2017 року з 16.05.2017 року ОСОБА_7 з посади помічника міського голови переведено на посаду головного спеціаліста відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки, як таку, що перебуває в кадровому резерві на цю посаду, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки Хмельницькою міської ради визначені кваліфікаційні вимоги до вказаної посади: вища освіта відповідного професійного спрямування за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра, спеціаліста; стаж роботи за фахом або на державній службі чи службі в органах місцевого самоврядування не менше двох років.

З матеріалів особової справи ОСОБА_7 вбачається, що вона у 2001 році закінчила Кам'янець-Подільський державний педагогічний університет і отримала повну вищу освіту за спеціальністю "Педагогіка і методика середньої освіти, українська мова і література" та здобула кваліфікацію вчителя української мови і літератури та зарубіжної літератури. Стаж її роботи за фахом становить більше 2 років (з 01.09.2001р. по 01.09.2005р. - вчитель Пишецької ЗОШ, з 28.08.2006р. по 14.02.2007р. педагог-організатор НВК №2, з 07.03.2007р. - вчитель української мови та літератури в СЗОШ №6), що підтверджується копіями трудової книжки серія АК№5140213 та диплома спеціаліста серія ХМ№16268564від 27.06.2001 року.

ОСОБА_5 розпорядженням Хмельницького міського голови від 02.03.2017 року №75-к було зараховано до кадрового резерву на посаду головного спеціаліста відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки. Розпорядженням Хмельницького міського голови від 03.03.2017 року №83-к ОСОБА_5 з 09.03.2017 року прийнято на посаду помічника міського голови з посадовим окладом згідно штатного розпису. Згідно розпорядження Хмельницького міського голови від 07.03.2017 року № 86-к з 10.03.2017 року ОСОБА_5 з посади помічника міського голови переведено на посаду головного спеціаліста відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки, як таку, що перебуває в кадровому резерві на цю посаду, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу дошкільної та позашкільної освіти Департаменту освіти та науки Хмельницькою міської ради визначені кваліфікаційні вимоги до вказаної посади: вища освіта відповідного професійного спрямування за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра або спеціаліста.

З матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що вона у 2016 році закінчила Хмельницький гуманітарно-педагогічну академію і отримала повну вищу освіту за спеціальністю "Початкова освіта" та здобула кваліфікацію організатора початкової освіти, вчителя початкової школи, що підтверджується копією диплома спеціаліста серія С16№031843.

Суд зауважує, що наказом Головного Управління Державної служби України від 29.12.2009р. №406 затверджено Типові професійно-кваліфікаційні характеристики посадових осіб місцевого самоврядування. Пунктом 2 вказаного Наказу рекомендовано обласним, міським, районним (районним у містах), сільським, селищним радам при розробці конкретних професійно-кваліфікаційних характеристик і відповідних посадових інструкцій посадових осіб місцевого самоврядування керуватися вказаними Типовими професійно-кваліфікаційними характеристиками.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги те, що вказівки на обов'язковість застосування вказаних типових професійно-кваліфікаційних характеристик, зазначений наказ не містить, а отже він носить рекомендаційний характер.

З вищевикладеного вбачається, що освіта та стаж роботи ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 ТА ОСОБА_6 відповідають кваліфікаційним вимогам зазначеним в їх посадових інструкціях.

Крім того, оцінюючи доводи апелянта стосовно порушення його прав як члени ГО «Батьківська ініціатива м.Хмельницького» які є платниками податків, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування, визначено статтею 264 КАС України.

Так, у частині другій вказаної статті зазначено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Таким чином, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії.

Звертаючись до суду з позовом щодо законності нормативно-правового акта суб'єкта владних повноважень чи акта індивідуального характеру позивач також повинен пояснити які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб'єкта владних повноважень.

Відсутність у будь-кого, зокрема й у позивача, прав та/або обов'язків у зв'язку з прийняттям оскаржуваних рішень не породжує у такої особи і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Правову позицію аналогічного змісту неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема у постановах від 15 липня 2014 року у справі № 21-273а14, від 3 лютого 2015 року у справі № 21-617а14, від 12 квітня 2017 року у справі №П/800/589/16.

Верховний Суд України, аналізуючи положення ст. 6 КАС України в контексті права на оскарження актів суб'єктів владних повноважень, у постанові від 24 лютого 2015 року по справі №21-34а15 зазначив, що суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. Відповідно до частини другої статті 171 КАС України (в редакції від 03.08.2017 чинної на момент подачі позовної заяви) право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

При цьому Верховний Суд України вказав на те, що зі змісту регулювання, що міститься у КАС також убачається, що право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується. Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регуляторного права лише в момент порушення чи оспорення останнього. Отже відсутність у будь-кого прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення з адміністративним позовом.

Відповідна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України і у інших рішеннях, зокрема у рішеннях від 24.06.2014 (справа №21-231а14), від 11.11.2015 (справа 21-2926а15), від 19.05.2015 (справа 21-169а14), від 08.09.2015 (справа 21-1114а15), від 12.04.2017 (справа 21-3830а16), від 28.02.2017 (справа 21-3829а16).

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту .

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим.

Вказане підтверджується і нормою частини другої статті 124 Конституції України, в якій закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Тобто, обов'язковою умовою для застосування інституту судового захисту має бути наявність юридичного спору між сторонами у справі, тобто порушення однією стороною законних прав та охоронюваних інтересів іншої сторони.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище. Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача- суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Така ж правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 року (справа П/9901/91/18 800/397/17), рішення Верховного Суду від 25.01.2018 (справа П/9901/5/18 800/399/17),

Між тим позивач не навів обґрунтування щодо існування реального негативного впливу на його конкретні права чи інтереси в зв'язку з прийняттям розпоряджень Хмельницьким міським головою від від 03.03.2017 року №83-к, від 11.05.2017 року № 169-к, від 19.06.2017 року № 218-к, від 23.06.2017 року № 234-к про прийняття ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на посади помічників міського голови та від 20.06.2017 року №236-к, від 07.03.2017 року №86-к, від 16.05.2017 року №181-к, від 19.06.2017 року №219-к про переведення останніх на посади службовців місцевого самоврядування, таких не встановлено і судом апеляційної інстанції.

Щодо доводів позивача про те, що громадські організації покликані захищати суспільні інтереси, а тому громадська організація "Батьківська ініціатива м. Хмельницького" в особі голови ОСОБА_2 має право звернутись до суду у випадку виявлення порушення будь-яких соціальних, економічних, культурних та інших прав, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх безпідставність з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади діяльності громадських організацій визначені в Законі України «Про громадські об'єднання» від 22 березня 2012 року № 4572-VI (далі - Закон №4572).

Громадська організація - це добровільне об'єднання фізичних осіб для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (ч.ч.1, 3 ст.1 Закону №4572). Засновниками та членами (учасниками) громадської організації як виду громадського об'єднання є фізичні особи, які можуть утворювати громадську організацію зі статусом або без статусу юридичної особи (ч.ч.2, 3, 5 ст.1 Закону №4572).

Статтею 21 Закону України «Про громадські об'єднання» передбачено, права громадського об'єднання щодо здійснення своєї мети (цілей). Зокрема, пункт 2 частини 1 статті 21 Закону України «Про громадські об'єднання» передбачає право громадської організації звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами.

Частиною 3 статті 6 КАС України передбачено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до п.п.2.1, 2.3 Статуту ГО «Батьківська ініціатива м.Хмельницького» метою організації є: сприяння у інноваційно-адміністративному розвитку навчальних закладів міста та здійснення громадського контролю за діяльністю органів самоврядування освіти. Для досягнення мети (цілей) Організації, в межах чинного законодавства, ставить перед собою наступні завдання: вносити пропозиції, що випливають з мети діяльності Організації, до органів влади та управління; забезпечувати захист соціальних, економічних та інших прав і законних інтересів членів Організації; розвивати зв'язки з різними організаціями в Україні та інших країнах; сприяти вихованню та формуванню здорового, духовно та морально стійкого покоління українців; брати участь у реалізації міжнародних, загальнодержавних та місцевих програм, ініційованих державними і недержавними організаціями та установами; здійснювати організацію, проведення конференцій, моніторингів, виставок та інших подібних заходів відповідно до мети діяльності Організації; пропагувати діяльність Організації і заходи, які вона проводить; сприяти створенню ефективної системи соціального і правового захисту; бути суб'єктом надання соціальних послуг у порядку, встановленому чинним законодавством.

Пунктом 2.2 вказаного Статуту визначено напрямки діяльності Організації: громадський контроль за діяльністю місцевих органів влади в галузі науки та освіти в частині організації доступності отримання освіти в м.Хмельницькому; надання допомоги в організації навчально-виховного процесу закладам освіти і науки міста; залучення спонсорських та благодійних внесків для досягнення мети Організації; сприяння розвитку мережі навчально-виховних закладів освіти м.Хмельницького; ініціювати та вносити пропозиції органам місцевого самоврядування щодо підбору керівних органів навчально-виховних закладів освіти міста; спільно з органами місцевого самоврядування розглядати та вносити пропозиції по суті звернень учасників навчально-виховного процесу закладів освіти м.Хмельницького; ініціювати в органах місцевого самоврядування розвиток та організацію дозвілля учнівської молоді.

З наведеного вбачається, що метою діяльності організації є сприяння у інноваційно-адміністративному розвитку навчальних закладів міста та здійснення громадського контролю за діяльністю органів самоврядування освіти. При цьому, відповідно до ст.28 Закону "Про освіту" у закладі освіти можуть діяти органи самоврядування працівників закладів освіти; органи самоврядування здобувачів освіти; органи батьківського самоврядування, інші органи громадського самоврядування учасників освітнього процесу.

Отже, в статуті організації не передбачено здійснення громадського контролю за діяльністю органів місцевого самоврядування чи місцевих органів влади в галузі науки та освіти в частині кадрового забезпечення цих органів.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не зазначено та не доведено належними та допустимими доказами, яким чином оскаржувані розпорядження Хмельницького міського голови порушують права, свободи чи інтереси ГО «Батьківська ініціатива м.Хмельницького» чи її членів у сфері публічно-правових відносин. В тому числі, порушення прав членів ГО на участь в конкурсі на заміщення вакантних посад та їх участі в розбудові освітянської галузі міста, а також що прийняття оскаржуваних розпоряджень не сприяє іноваційно-адміністративному розвитку навчальних закладів міста.

Враховуючи, що ні судом першої інстанції, ні колегією суддів в ході апеляційного перегляду справи не встановлено порушення прав позивача, то вказані обставини є достатньою підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу громадської організації "Батьківська ініціатива м. Хмельницького" в особі голови ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9