Справа № 826/15033/17
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/62
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 серпня 2018 року № 826/15033/17

За позовом Головного управління ДФС у Київській області

До Приватного акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "КУРС"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Калабрія Плюс"

Про визнання правочину недійсним

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання недійсним правочину, укладеного між ТОВ "Калабрія Плюс" () і ПАТ "НВК "Курс" (), за наслідками якого складено податкові накладні від 17.10.2016 року № 73 та від 10.10.2016 року № 72.

Ухвалою суду від 18.01.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачам ухвалу про відкриття провадження у справі скеровано на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ТОВ "Калабрія Плюс" - 87720, м. Обухів, вул. Миру, 11-А; Приватне акціонерне товариство "Науково-виробничий комплекс "КУРС" - 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9, поштова кореспонденція повернулася без вручення.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Калабрія Плюс" (), місцезнаходження: 87720, м. Обухів, вул. Миру, 11-А, зареєстроване в якості юридичної особи 04.08.2015 р., перебуває на обліку в якості платника податків у ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області. Засновником, директором та головним бухгалтером являється ОСОБА_1.

10.10.2016 року та 17.10.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Калабрія Плюс" на адресу Приватного акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Курс" було виписано податкові накладні №72, №73 на загальну суму 601 700,00 грн.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2017 року по кримінальній справі №755/4734/17 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України.

Зокрема встановлено, що на початку травня 2016 року ОСОБА_1, в денний час доби біля закладу швидкого харчування "McDonalds" (МакДональдз), за адресою Броварський проспект, буд.27 в м.Києві, зустрілася з невстановленою досудовим розслідуванням особою з приводу внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи протиправний характер дій, запропонованих їй невстановленою слідством особою, ОСОБА_1, з корисливих спонукань, погодилась на таку пропозицію.

На час підписання ОСОБА_1 договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Калабрія Плюс" () від 04.05.2016 року, протоколу №2 Загальних зборів учасників ТОВ "Калабрія Плюс" () від 04.05.2016 року та довіреності від 05.05.2016 р., остання розуміла, що вона вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації (реєстраційної дії) ТОВ "Калабрія Плюс" (), оскільки ОСОБА_1 та невстановлена слідством особа, домовились про те, що директором та учасником товариства буде призначено ОСОБА_1, і вона у подальшому до діяльності ТОВ "Калабрія Плюс" () не буде мати ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням ТОВ "Калабрія Плюс" () будуть займатися інші особи.

За свої злочинні дії, що виразились у внесенні в документи, які відповідно до закону подавались для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ "Калабрія Плюс" (), ОСОБА_1 отримала від невстановленої слідством особи грошову винагороду, що становить в розмірі 2500 гривень.

У травні 2016 року на підставі підписаних ОСОБА_1 документів, ТОВ "Калабрія Плюс" () перереєстровано в реєстраційній службі Обухівського міськрайонного управління юстиції Київській області.

З огляду на наявність вказаного вироку суду позивач вважає укладені від імені ТОВ "Калабрія Плюс" правочини недійсними та наявність у вказаного товариства умислу на вчинення правочину, що суперечить інтересам держави та суспільства, що і стало підставою для звернення до суду.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з пп. 20.1.30 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи, зокрема, мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Приписами ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, визначені положеннями статті 228 Цивільного кодексу України, відповідно яких, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Зміст наведеної норми свідчить на користь висновку, що законодавець відокремив порушення публічного порядку від інших підстав нікчемності правочинів та передбачив наявність умислу сторін (сторони) на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави.

Враховуючи вищевикладене, обов'язковою умовою для застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України та ст. 207, 208 ГК України є наявність умислу завдати шкоди державі і суспільству, який повинен передувати укладенню правочинів.

Проте, позивачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано до суду жодних належних доказів того, що при укладені оспорюваного правочину сторони діяли з відповідним умислом.

Крім того, в якості доказів вчинення відповідачами даного правочину останнім до матеріалів справи було долучено лише копії податкових накладних від 10.10.2016 року та 17.10.2016 року № 73, № 72, складених, на думку позивача, за наслідком вчинення спірного правочину.

Однак, згідно наданих податкових накладних неможливо ідентифікувати правочин, на підставі якого їх було складено, оскільки серед обов'язкових реквізитів відсутні будь-які відомості про його вчинення.

Таким чином, надані позивачем до суду копії податкових накладних жодним чином не свідчать про обставини вчинення відповідачами конкретного правочину, який просить визнати недійсним контролюючий орган.

Наданий позивачем вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2017 року у кримінальній справі №755/4734/17 також не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ у даній справі, оскільки згідно даного вироку керівника ТОВ "Калабрія Плюс" було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України (підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб - підприємців).

Отже, предметом дослідження по кримінальній справі були лише обставини внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також обставини подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, натомість вчинення оспорюваного правочину з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, та обставини його укладення і подальшого виконання ТОВ "Калабрія Плюс" та ПАТ "НВК "Курс" не досліджувалися.

Крім того, ухвалою про відкриття провадження у даній справі від 18.01.2018 року судом було зобов'язано відповідачів подати суду належним чином завірені копії договору, укладеного між відповідачами, який є предметом розгляду даної справи та за наслідком якого було складено податкові накладні від 10.10.2016 року та 17.10.2016 року № 73, № 72, а також документів на їх виконання. За час розгляду справи відповідачами вказаних вимог суду виконано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

При чому, в даному випадку тягар доказування за загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України покладається саме на позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, жодним чином не можуть бути безумовним та достатнім доказом нікчемності (недійсності) правочину, як такого, який завідомо суперечить інтересам держави.

Беручи до уваги викладене, враховуючи заявлені предмет та підстави позову, суд вказує про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав у задоволенні останніх.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 14.08.18 р.