Справа № 594/826/18
Суддя: Губіш О. А.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 594/826/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі: Окулянко У.Г.

з участю

позивача: ОСОБА_2

представника позивача адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борщеві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 липня 2018 року інспектором роти №3 ВБДР УПП в Тернопільській області ОПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 було винесено постанову серії ВР № 120663 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 гривень. Вважаючи вказану постанову неправомірною, ОСОБА_2 просить останню скасувати як протиправну, оскільки при розгляді справи відповідальною особою не були доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях є ознаки проступку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, 20 липня 2018 року дійсно керував транспортним засобом марки Мазда 626, реєстраційний номер DKA 45 JR, перетинав перехрестя в селищі Велика Березовиця, яке обладнане світлофором. Проїжджаючи дане перехрестя, був уважним, і чітко бачив жовтий сигнал світлофора, який дозволяє рух і інформує про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу. При цьому, рухаючись головною дорогою, продовжив рух, звертаючи увагу на виїзди з другорядної дороги та на пішохідний перехід. Після проїзду перехрестя, був зупинений інспектором патрульної поліції, який вийшов із службового автомобіля і на запитання про причину зупинки, останній повідомив, що він проїхав на червоний сигнал світлофора, на що заперечив інспектору, та попросив щоб останній надав докази вказаного порушення, а також записи з відео реєстратора з автомобіля чи з нагрудного відео реєстратора, взяв пояснення у свідків пасажирів автомобіля, яким керував. На що поліцейський відповів, що з записом він зможе ознайомитись в суді. Незважаючи на його заперечення, які інспектор до уваги не взяв, останній виніс вищевказану постанову та вручив копію постанови.

27 липня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі з призначенням у такій судового засідання та встановлено відповідачу строк до 07 серпня 2018 року для подання відзиву на позовну заяву.

07 серпня 2018 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому такий просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, з огляду на наступне.

Згідно з ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ВР № 120663 від 20 липня 2018 року, позивач 20 липня 2018 року о 05 год. 23 хв., керуючи автомобілем MAZDA 626 д.н.з. DКА45JR, здійснив проїзд перехрестя вул. Микулинецька- вул. Національного Відродження в смт. В. Березовиця на заборонений сигнал світлофора (червоний), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що на місці зупинки позивач стверджує, що здійснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, при тому вважає, що не вчиняв правопорушення. Проте п. 8.7.3.( ґ ) Правил дорожнього руху України вказує на те, що жовтий - забороняє рух та попереджає про наступну заміну сигналів. В позовній заяві позивач також вказує на те, що підїжджаючи до перехрестя чітко бачив жовтий сигнал світлофора та продовжив рух, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2. ст.122 КУпАП. Окрім того, позивач вказує на двох очевидців - пасажирів автомобіля, які також наполягли, що автомобіль проїхав на жовтий сигнал світлофору, тобто заборонений. З вищевикладеного, можна зробити висновок, що позивач в недостатній мірі володіє нормами Правил дорожнього руху України.

Пунктом 2.3 б) Правил дорожнього руху України на водія покладений обовязок бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, а також не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі.

Згідно п. 2.3 д) ПДР України водій транспортного засобу зобовязаний своїми діями не створювати загрози безпеці дорожнього руху.

У відповідності до п.8.7.3 є) ПДР України червоний сигнал світлофора забороняє рух.

Крім того, поліцейськими позивачу було розяснено його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, положення ст.ст.307,308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст.287, 289 КУпАП, що підтверджується відеозаписом.

10 серпня 2018 року від позивача на адресу суду надійшло заперечення на відзив, у якому такий зазначив, що у відзиві на позов відповідач заперечує щодо задоволення його позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що він, здійснив проїзд перехрестя якщо не на заборонений червоний сигнал світлофора, як зазначається в змісті постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20 липня 2018 року серії ВР № 120663, то нехай буде на заборонений жовтий сигнал світлофора, адже саме про такий сигнал світлофора він і дає пояснення на місці зупинки його поліцейськими та в позовній заяві.

За обставинами, описаними в постанові, що оскаржується, а отже зясованими поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, його звинувачують у порушенні п. 8.7.3.е) ПДР України - здійснення проїзду на заборонений червоний сигнал світлофора. Ні про який жовтий сигнал світлофора та порушення п. 8.7.3.г), в постанові не йдеться.

Крім того, подія відбувалася о 05 год. 23 хв. і на той час на усіх світлофорах, окрім декількох, по вулиці Микулинецькій був увімкнений жовтий миготливий сигнал, що дозволяв рух і інформував про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу. Саме на такий, жовтий миготливий сигнал світлофору він проїхав.

В судовому засіданні позивач, його представник адвокат ОСОБА_3 позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та запереченні на відзив.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, у поданому ним відзиві на позов, крім іншого, просив справу слухати у відсутності представника управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

За таких обставин, заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом, що, зокрема, вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №120663 від 20 липня 2018 року постановленої інспектором роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_4, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що такий 20 липня 2018 року о 05 год. 23 хв. в смт.В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, на перехресті вулиць Микулинецька Національного відродження, керуючи транспортним засобом MAZDA 626, номерний знак DКА45JR, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний, чим порушив п.8.7.3 (е) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, в тому числі, і за проїзд перехресть на заборонний сигнал світлофора.

Згідно п.8.7.3 е ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Проте, всупереч зазначеним вище вимогам закону, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення працівник поліції допустив неповноту та порушення приписів процесуального закону, тому його рішення не можна вважати обґрунтованим.

Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що оскаржується, у відповідності до ст.280 КУпАП, відповідачем не зясовано, чи винний позивач у вчиненні правопорушення, якими доказами доводиться його вина, чи підлягає він притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно розяснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», слідує, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної позивачем постанови посилання на докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відсутні, незважаючи на ту обставину, що вина у вчиненні правопорушення позивачем визнана не була, в графі «8.До постанови додаються» нічого не зазначено.

Як слідує із змісту відзиву на позов, відповідачем як доказ взято до уваги усні пояснення позивача на місці зупинки транспортного засобу, однак позивач не визнавав проїзду ним перехрестя на червоний сигнал світлофору, а вказував, що він здійснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, що вбачається з відеофайлу, наданого відповідачем, показів свідка ОСОБА_5, проте відповідач вказав у постанові, що такий проїхав на червоний сигнал світлофора, що не відповідає дійсності.

Також, як вбачається із відеофалу, позивачу на місці зупинки роз»яснено зміст ст.63 Конституції України, та частково ст.268 КУпАП.

Відповідно до пунктів 9, 10 Наказу МВС України від 07.11.2015, № 1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскаржувана постанова не містить обґрунтування доведеності вини позивача, з огляду на його заперечення, зроблені заяви та клопотання, крім того, не містить доказів, на підставі яких відповідальна особа дійшла висновку щодо винуватості позивача.

Крім того, як стверджує позивач, інспектор поліції на місці зупинки, на його вимогу надати докази, а саме відео фіксацію порушення ним ПДР, відповів, що такі надасть в суді, оскільки в нього немає технічної можливості зробити це на місці зупинки.

Відповідачем дійсно разом із відзивом на позов, на адресу суду надіслано диск із відеозаписами, під час перегляду якого в судовому засіданні встановлено та підтверджено обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, а саме те, що він вказує інспектору поліції що він не порушував ПДР України, проїзд перехрестя здійснив на жовтий сигнал світлофору та просив надати докази проїзду ним перехрестя на червоний сигнал світлофору. Однак у переглянутому диску із відеозаписами, відсутній фрагмент відео про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, суд вважає, що накладення на позивача адміністративного стягнення та притягнення його до адміністративної відповідальності, не відповідає фактичним обставинам справи, постановлене без врахування вимог закону, ґрунтуюється виключно на твердженнях працівника поліції, який є прямо зацікавленою особою, та не стверджуються жодним іншим обєктивним та належним доказом, не вбачається протилежного і з справи про адміністративне правопорушення.

Відповідач доказів правомірності свого рішення суду не надав, а обставини, на які посилається позивач, підтверджують, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку щодо визнання оскаржуваної постанови неправомірною, в звязку з чим така підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122 ч.2, 245, 247, 280 КУпАП, ст.ст.5, 9, 72, 75, 76, 77, 244-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, п 15.5 Перехідних положень КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення інспектора роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 20 липня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_2 за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425 грн. скасувати.

Справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, - закрити у зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуюча: