Справа № 315/1126/18
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 315/1126/18
Номер провадження № 2-а/315/24/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Телегуз С.М., за участі секретаря с/з Дмитренко В.В., представника позивача Дьоміної О.О., відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполе адміністративний позов

Гуляйпільського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2018 року позивач звернувся в суд з позовом про примусове видворення громадянина Республіки Грузія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 15.12.1999 року, за межі України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судовому засіданні, підтвердив, що є громадянином Республіки Грузія. З грудня 1999 року перебуває на території України. Офіційно ніде не працює. Перебуває у цивільному шлюбі, від якого має доньку. Строк дії паспорта закінчився у грудні 2004 року. Намагався залишити територію України, але через сплив строку дії паспорту на кордоні Росії його повернули.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Громадянин Республіки Грузія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув на територію України 16.12.1999року через КПП «Бурон» по паспорту НОМЕР_1 від 15.12.1999 року терміном дії до 15.12.2004 року у приватних справах.

Під час профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» працівниками Гуляйпільського РС УДМС України в Запорізькій області спільно з працівниками Гуляйпільського ВП Пологіського ВП ГУНП в Запорізькій області був виявлений громадяни Грузії ОСОБА_3, дозволений строк перебування якого на території України закінчився 15.03.2000року.

Пунктом 2.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 р. № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

З 15.03.2000 р. ОСОБА_3 перебуває на території України з порушенням законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме після закінчення строку перебування в Україні не виїхав за межі України, чим порушив п.2.2 Постанови № 150.

Відповідно до п. 11 Постанови № 150, іноземець та особа без громадянства у разі втрати на території України паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, повинні про це негайно письмово повідомити територіальний орган або підрозділ ДМС, який зобов'язаний видати довідку та надіслати відповідне повідомлення до Адміністрації Держприкордонслужби. У такому разі питання про продовження строку перебування іноземця та особи без громадянства на території України чи їх виїзду з України вирішується після отримання ними в дипломатичному представництві чи консульській установі країни громадянської належності або походження чи попереднього постійного проживання паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, на підставі особистої заяви, копії довідки, виданої територіальним органом або підрозділом ДМС, про втрату такого документа та довідки, виданої Адміністрацією Держприкордонслужби, про перетинання державного кордону (в разі, коли строк перебування під час останнього в'їзду не продовжувався).

Законодавство України зобов'язує іноземців та осіб без громадянства неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (частина 3 статті 3 Закону України №3773-VI).

12.01.2018 року за порушення п.2.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 р. № 150 у відношенні громадянина Грузії ОСОБА_3 був складений адміністративний протокол за ознаками ч. 1 ст. 203 КУпАП .

Завідувачем Гуляйпільського РС УДМС України в Запорізькій області Семіголовською Н.В. 12.01.2018року винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянина Грузії ОСОБА_3 у вигляді штрафу розміром 510,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України №3773-VI, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення з України іноземця від 12 січня 2018року № 1 прийнято відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 р. № 353/271/150.

Відповідач отримав другий примірник рішення про його примусове повернення та зобов'язався виїхати за межі України не пізніше 10.02.2018 року.

Відповідач належним чином був повідомлений, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України №3773-VI.

Відповідач не виконав рішення про примусове повернення, у встановлені строки територію України не покинув, продовжуючи порушувати законодавство України та злісно ухилятись від виїзду.

Частиною першою статті 31 Закону № 3773-VI встановлені підстави для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, а саме: іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

В даному разі, вказаний перелік підстав є вичерпний та такий, який не підлягає розширенню.

Відповідно до роз'яснення пункту 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 16.03.2012 р. «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 р. № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», судам слід мати на увазі, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово видворенні з території України лише на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням зазначених суб'єктів владних повноважень з позовною заявою про примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення (частина перша статті 30 Закону України №3773-VI).

Отже, зі змісту наведеної норми вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про примусове повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення з України.

З вищевикладеного вбачається, що громадянин Республіки Грузія ОСОБА_3 прибув на територію України у приватних справах. Законні підстави для подальшого перебування в Україні у відповідача відсутні. Рішення про примусове повернення не виконав, продовжує злісно ухилятись від виконання такого рішення.

В ході судового розгляду судом не встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача. Відсутність таких обставин підтверджено відповідачем.

За таких обставин позов про примусове видворення відповідача з України підлягає задоволенню.

У позові позивач просить звернути рішення до негайного виконання.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який прийняв рішення, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

У зв'язку з викладеним рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_3, слід звернути до негайного виконання.

На підставі ст.ст. 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Гуляйпільського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення за межі України - задовольнити в повному обсязі.

Примусово видворити громадянина Республіки Грузія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 15.12.1999 року терміном дії до 15.12.2004 року, за межі України.

Постанову звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. М. Телегуз