Справа № 826/7911/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 серпня 2018 року № 826/7911/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Симпатик»
доГоловне управління Державної фіскальної служби у Київській області
провизнання протиправною та скасування вимоги
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Симпатик» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 09 лютого 2018 року № 3115-56 та рішення про опис майна.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна податкова вимога прийнята передчасно, оскільки податковий борг не є узгоджений.

В свою чергу, відповідачем у відзиві на позов від 20 червня 2018 року зазначено, що рішення ДФС від 24 січня 2018 року отримано позивачем 26 січня 2018 року, а спірна вимога прийнята 09 лютого 2018 року, тобто після узгодження податкового боргу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На підставі акту перевірки від 27 жовтня 2017 року № 573/10-36-40/32524414, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 09 листопада 2017 року № .

Не погоджуючись із вказаним податковими повідомленням - рішенням, позивачем розпочато процедуру адміністративного оскарження.

Відтак, 23 листопада 2017 року позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 11 грудня 2017 року № 29362/6/99-99-11-03-01-15 продовжено строк розгляду скарги до 25 січня 2018 року включно.

Як зазначає відповідач, рішенням Державної фіскальної служби України від 24 січня 2018 року № 2370/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення - рішення від 09 листопада 2017 року № залишено без змін, скарга позивача - без задоволення.

09 лютого 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області складено податкову вимогу № 3115-56, відповідно до якої станом на 08 лютого 2018 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Симпатик» обліковуються борг у розмірі 17 000 грн та рішення про опис майна у податкову заставу №72.

На думку позивача, спірна податкова вимога винесена передчасно, оскільки процедура узгодження податкового боргу не завершена. Позивач зазначає, що рішення Державної фіскальної служби України про розгляд скарги від 25 листопада 2017 року взагалі не надходило.

Таким чином, з метою правильного вирішення адміністративної справи, суду слід встановити чи мало місце узгодження податкового боргу до прийняття оскаржуваної вимоги із одночасним з'ясуванням її відкликання станом на момент розгляду справи у суді.

Відповідно до пунктів 56.1 та 56.2 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку (пункт 56.8 статті 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків (пункт 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

В свою чергу, відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З вищенаведеного вбачається, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення, при цьому протягом оскарження та до моменту отримання відповідно рішення сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідач зазначає, що Державна фіскальна служба України рішенням від 24 січня 2018 року № 2370/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення - рішення від 09 листопада 2017 року № залишено без змін, скарга позивача - без задоволення. Вказане рішення (згідно відзиву відповідача) отримано позивачем 26 січня 2018 року відповідно до штрихкодового ідентифікатора 090.

Позивач, в свою чергу, зазначає, що рішення про результат розгляду скарги від 25 листопада 2017 року взагалі не отримував.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять копію рішення Державної фіскальної служби України від 24 січня 2018 року № 2370/6/99-99-11-03-01-25 про результат розгляду скарги.

При цьому, посилання відповідача на штрихкодовий ідентифікатор 090 як доказ вручення позивача копії рішення не приймається судом, оскільки відповідно до сайту Укрпошта, будь-яка інформація про вручення саме рішення Державної фіскальної служби України від 24 січня 2018 року № 2370/6/99-99-11-03-01-25 Товариству з обмеженою відповідальністю «Симпатик» відсутня, взагалі встановити від кого та кому направлений лист відповідно до штрихкодового ідентифікатора 090 за відсутності повідомлення про вручення поштового відправлення не вбачається можливим з наведеної на сайті інформації.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеного вбачається, що відповідачем, покладений на нього обов'язок доказування правомірності спірного рішення не виконано, належних доказів (в розумінні статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України) суду не надано, а саме: не надано копію рішення Державної фіскальної служби України від 24 січня 2018 року № 2370/6/99-99-11-03-01-25 та доказ його отримання позивачем.

Одночасно, суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Таким чином, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів розгляду ДФС скарги позивача від 23 листопада 2017 року, а відтак і доказів отримання позивачем рішення за результатом розгляду.

Таким чином, суд вважає, що податкова вимога прийнята контролюючим органом до закінчення процедури адміністративного оскарження, тобто до узгодження податкового боргу, що відповідно до приписів Податкового кодексу України свідчить про протиправність вимоги від 09 лютого 2018 року № 3115-56.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що відповідач не надав доказів своїх дій з урахуванням пункту 2 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Симпатик» (місто Київ, вул. М. Лукашевича, 15а, ) задовольнити.

2. Скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (03680, місто Київ, вул. Народного Ополчення, 5А, ) від 09 лютого 2018 року №3115-56.

3. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (03680, місто Київ, вул. Народного Ополчення, 5А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Симпатик» (03039, місто Київ, вул. Польова, 24, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) відповідно до платіжного доручення від 21 травня 2018 року № 5660.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова