Справа № 0340/1415/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1415/18
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі позивач, ГУ ПФУ у Волинській області) звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі відповідач, УДВС ГТУЮ у Волинській області) про визнання протиправною та скасування постанови від 09.07.2018 ВП №56460612 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 винесено постанову про накладення штрафу від 09.07.2018 ВП №56460612, якою на ГУ ПФУ у Волинській обл. за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець вправі винести таку постанову виключно в разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання. В силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин. При цьому позивач вказує, що рішення суду в частині перерахунку пенсії ОСОБА_2 ним виконано добровільно, однак виплата перерахованої пенсії здійснюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 (далі Постанова №103). Крім того, зазначає, що пенсія ОСОБА_2 виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України та у звязку з відсутністю державного асигнування виплата перерахованої пенсії не відбулась. Вказані обставини свідчать про наявність поважних причин невиконання рішення суду в цілому, а тому позивач просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову державного виконавця про накладення штрафу.

Відповідач відзив на позов не подав, хоча копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у адміністративній справі була вручена розносною кореспонденцією представнику відповідача за адресою місця реєстрації, зазначеної у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.53-54). Відтак, в силу вимог частини 8 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) слід вважати, що копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у адміністративній справі вручена відповідачу належним чином (а.с.27).

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, справу вирішено на підставі наявних у ній доказів.

В судове засідання сторони не прибули, при цьому представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с.50)

Відповідно до частини девятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності осіб, які були належним чином повідомлені, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, в письмовому провадженні, на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 у справі №161/19896/17, яке набрало законної сили 15.05.2018, зобовязано Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області здійснити виплати ОСОБА_2 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) з 01 січня 2016 року пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015 року №900-VIII), постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та на підставі довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 04 травня 2017 року №345 (а.с.29-32).

На виконання постанови суду від 12.04.2018 Волинським окружним адміністративним судом 21.05.2018 ОСОБА_2 видано виконавчий лист №381/2018 (а.с.55), який був предявлений до виконання.

23.05.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №56460612 по примусовому виконанню виконавчого листа №381/2018 від 21.05.2018, якою зобовязано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року та надано боржнику 10 робочих днів для виконання рішення суду (а.с.10). Дана постанова направлена позивачеві 23.05.2018 та отримана останнім 29.05.2018, що підтверджується штемпелем на супровідному листі (а.с.9)

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 12.06.2018 №4610/02-60-39 повідомило УДВС ГТУЮ у Волинській області про те, що зазначене у постанові про відкриття провадження рішення суду виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. На виконання рішення суду ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії. Перерахований розмір пенсії (з урахуванням рішення суду) в сумі 4285,07 виплачується щомісяця починаючи з 01.01.2018 року. Виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 здійснюється в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (а.с.11).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 від 09.07.2018 у виконавчому провадженні №56460612 на боржника за невиконання рішення суду накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. на підставі ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана постанова мотивована тим, що рішення суду щодо виплати ОСОБА_2 перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ГУ ПФУ у Волинській області не виконане. Постанову КМУ від 21.02.2018 №103 не можна вважати поважною причиною невиконання судового рішення, оскільки вказана постанова не регулює порядок виконання судових рішень про зобовязання пенсійного органу здійснити виплату пенсії, перерахованої на виконання рішення суду (а.с.13).

Відповідач направив оскаржувану постанову до ГУ ПФУ у Волинській області 09.07.2018, яку позивач отримав 16.07.2018, про що свідчить відбиток вхідного штемпеля на супровідному листі (а.с.12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обовязковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону №1404-VIII).

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обовязковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися обставини, які є обєктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Тобто, виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішення суду від 12.04.2018 виконано позивачем частково, а саме: 22.03.2018, 21.05.2018 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року на підставі Постанови №103. Виплата ОСОБА_2 перерахованої пенсії здійснюється з 01.01.2018 на підставі Постанови №103 (а.с.35, 37). Отже, з вказаного слідує, що позивачем добровільно ще до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження виконано рішення в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 та проводиться виплата перерахованої пенсії з 01.01.2018.

Проте, судом також встановлено, що позивачем не здійснено виплату перерахованої пенсії ОСОБА_2 за період 2016-2017 років, тобто боржником рішення суду не виконане повністю, внаслідок чого на останнього постановою державного виконавця від 09.07.2018 було накладено штраф в сумі 5100 грн. та зобовязано протягом 10 робочих днів виконати рішення (а.с.13).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Наведене дає суду підстави дійти висновку про те, що виплата перерахованої суми пенсії ОСОБА_2 повинна здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку позивач не має реальної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету згідно з Постановою №103 на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у 2018 році не виділялись.

Таким чином, позивачем добровільно виконано вимогу державного виконавця в межах своїх повноважень, а саме: згідно з рішенням боржник здійснив перерахунок суми, яка підлягає сплаті за рішенням суду, водночас у звязку із відсутністю коштів такі суми виплачені стягувачу у виконавчому проваджені не були.

Разом з тим, в силу вимог статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобовязань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем десятиденного строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду у справах К/9901/1598/18 (№405/3663/13-а) від 24.01.2018, К/9901/12146/18 (№757/29541/14-а) від 13.06.2018 про те, що відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що ГУ ПФУ у Волинській області виконало судове рішення в тій частині, в якій було профінансовано перерахунок пенсій вищевказаній категорії пенсіонерів державою, а тому з його сторони відсутнє невиконання судового рішення з неповажних причин.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 09.07.2018 ВП №56460612, з огляду на що остання підлягає скасуванню.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 про накладення штрафу від 09 липня 2018 року у виконавчому провадженні №56460612.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_3Плахтій