Справа № 825/2133/18
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року Справа № 825/2133/18

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Тагвей Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі

за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України штрафу в розмірі 22100,00 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що строк звернення з позовною заявою у цій справі має застосовуватися той, який був визначений процесуальним законодавством, чинним на момент виникнення в нього права на стягнення, тобто 11.12.2017 р., а саме ст. 99 КАС України в редакції, чинній до 15.12.2017 р., якою було визначено шестимісячний строк, а не ст. 122 КАС України у чинній редакції, що обмежує такий строк трьома місяцями.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права, а тому просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Судова колегія встановила, що постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом у цій справі, на виконання ухвали про залишення його позовної заяви без руху клопотання про поновлення вказаного строку не подано і поважних причин його пропуску не наведено, а також з того, що виниклі правовідносини регулюються нормами КАС України в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом у цій справі та прийняття судом відповідного процесуального рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

У ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з позовом у цій справі та прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог.

Частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що при визначенні строку звернення до суду з адміністративним позовом підлягають застосуванню норми КАС України в редакції, чинній на момент подання позовної заяви. У свою чергу, пропуск цього строку за наявності поважних причин може бути поновлений судом на підставі відповідної обґрунтованої заяви позивача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що предметом позовних вимог, заявлених заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури у цій справі, є стягнення з відповідача штрафу, накладеного постановою ГУ Держпродсподивслужби в Чернігівській області від 01.11.2017 р. № 0029/17.

Заборгованість зі сплати вказаного штрафу у відповідача існує з 12.12.2017 р., тобто саме з цієї дати виникли підстави, з яких позивач звернувся до суду з цим позовом.

Разом з тим, позовну заяву подано позивачем 24.05.2018 р., тобто з пропуском тримісячного строку, регламентованого ч. 2 ст. 122 КАС України, заява про поновлення строку звернення до суду та/або докази поважності причин його пропуску суду не надавалися.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 р. позовну заяву залишено без руху, зокрема через пропуск позивачем строку звернення до суду, та надано десятиденний строк на усунення недоліків з дня отримання копії такої ухвали для звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку та обґрунтування причин його пропуску.

08.06.2018 р. позивачем подано до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що позов подано з дотриманням процесуальних строків звернення до суду, оскільки, на думку позивача, у даному випадку слід застосовувати положення ст. 99 КАС України в редакції, чинній на момент виникнення обставин, з яких він звернувся з цією позовною заявою, тобто станом на 12.12.2017 р., та якою передбачено шестимісячний строк звернення до суду, а не тримісячний.

При цьому, заява про поновлення строку звернення до суду та/або визнання поважними причин його пропуску на виконання вимог вищевказаної ухвали суду від 29.05.2018 р. від позивача не надходила.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 3 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на позивача поширюється дія КАС України у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом у цій справі та вирішення судом питання щодо дотримання ним строку подання позову, тобто частина 2 ст. 122 КАС України, якою регламентовано тримісячний строк звернення.

Крім того, апеляційний суд звертає увага на те, що судом першої інстанції позивачу було надано можливість усунути вказаний недолік його позовної заяв та обґрунтувати причини пропуску зазначеного процесуального строку шляхом звернення з відповідною заявою, але позивач таким правом не скористався і ухвалу суду про залишення його позовної заяви без руху в цій частині не виконав.

Доводи апелянта про те, що строк звернення з позовною заявою у цій справі має застосовуватися той, який був визначений процесуальним законодавством, чинним на момент виникнення в нього права на стягнення, тобто 12.12.2017 р., а саме ст. 99 КАС України в редакції, чинній до 15.12.2017 р., якою було передбачено шестимісячний строк, а не ст. 122 КАС України у чинній редакції, що обмежує такий строк трьома місяцями, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на вищезазначене.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року - без змін.

При цьому, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 15 серпня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: