Справа № 753/9784/18
Суддя: Комаревцева Л. В.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9784/18
провадження № 2-а/753/332/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Комаревцева Л.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора 7 роти 2 батальйону полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Снігура Романа Миколайовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 17.05.2018 інспектором роти №7 батальйону №2 полку №1 УПП в м.Києві ДПП Снігуром Р.М. винесена постанова серії НК №791401 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП - рух в крайній лівій смузі при вільній правій, по дорозі, яка має дві смуги в одному напрямку, що передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач вважає вказану постанову надуманою та такою що не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства України, на підставі чого позивач просив суд скасувати вказану постанову.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 13.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

В установлений законом строк відповідач подав відзив на позов, в якому позовних вимог позивача не визнав, зазначивши, що останній дійсно вчинив інкриміноване йому порушення Правил дорожнього руху, а тому законно підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, в зв'язку з чим відсутні підстави для скасування постанови.

Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наданим сторонами доказам суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "Форд", д.н.з. НОМЕР_1, 17.05.2018 о 23 год. 05 хв., на автодорозі М-05 Київ-Одеса 78 км., рухався в крайній лівій смузі для руху при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку, чим порушив п. 11.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з п.п. З, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР.

Підставою для зупинки транспортного засобу позивача стало порушення позивачем вимог п.11.5 ПДР.

Згідно п. 11.5 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху

Як зазначено у п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

При цьому, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов'язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Проте, позивачем не спростовані факти, викладені в оскаржуваній постанові, а саме те, що ним не були порушені ПДР. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог.

Водночас, стосовно посилання позивача на відсутність доказів вчиненого ним адміністративного правопорушення, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивачем не заперечується факт здійснення ним руху в крайній лівій смузі для руху при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку, а тому дана обставина додатковому доказуванню не підлягає.

Стосовно тверджень позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП, до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення, а не за місцезнаходженням УПП у м. Києві ДПП.

Така позиція була застосована, зокрема, в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2017 у справі № 751/10448/16-а та в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 у справі № 759/4504/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Крім того, як зазначає пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 2,7-12, 14, 20, 72, 241-243, 246, 250, 293 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора 7 роти 2 батальйону полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Снігура Романа Миколайовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 20.08.2018

Суддя Комаревцева Л.В.