Справа № 807/215/18
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2018 року м. Ужгород№ 807/215/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, відповідно до якої просила суд визнати відмову Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці Берегівського району с. В.Ремета, вул.Виноградна,18, код платника податків НОМЕР_1, згідно протоколу №105 від 27.12.2017 незаконною; визнати час перебування з 02.09.1991 року по 30.08.1995 року на посаді медсестри санаторія- профілакторія в Берегівському радіозаводі Зоря Закарпатської області таким, що підлягає врахуванню до періоду часу (стажу), передбаченого п. е ч. 1 ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, як необхідного для призначення пенсії за вислугою років та зобов'язати Виноградівське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області призначити пенсію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці Берегівського району с. В.Ремета, вул. Виноградна, 18, код платника податків НОМЕР_1, зі зменшенням пенсійного віку, тобто за віком на пільгових умовах за вислугою років, з моменту звернення до відповідача, а саме з 22.12.2017 року.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 02.01.2018 року вона отримала від Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області виписку з протоколу №105 від 27.12.2017 року, яким на заяву позивача від 22.12.2017 року відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто за віком на пільгових умовах. Відмова мотивована тим, що з 02.09.1991 року по 30.08.1995 року позивач працювала в Берегівському радіозаводі «Зоря» на посаді медичної сестри санаторію-профілакторію і цей період відповідачем не зараховано до пільгового стажу. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними та такими,що прийняті з порушенням норм чинного законодавства, а відтак звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві та письмових доказах доданих до такої.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, при цьому пояснивши,що ОСОБА_4, 22 грудня 2017 року звернулася до Управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон 1788). При розгляді поданих документів, позивачці було відмовлено в призначенні даного виду пенсії, оскільки вона не мала необхідного спеціального стажу. Відповідно до п.«е» ст. 55 Закону 1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року. У ОСОБА_4 на момент звернення до Управління спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугу років складав 25 років 9 місяців 6 днів, що не дає право на призначення даної пенсії, оскільки на зазначену дату потрібно було мати 26 років 6 місяців.

Зважаючи на викладені обставини, представник відповідача в судовому засіданні просив суд у задоволенні даного адміністративного позову відмовити повністю, оскільки останній діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, ОСОБА_4, 22 грудня 2017 року звернулася до Управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 37) із відповідним пакетом документів згідно розписки повідомлення (а.с. 38-54).

02.01.2018 року позивач отримала від Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області виписку з протоколу №105 від 27.12.2017 року, яким на заяву позивача від 22.12.2017 року відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто за віком на пільгових умовах (а.с.12; а.с. 18).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, згідно п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року.

Відповідно до п. 2 «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993, робота на посаді лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально - профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах дають право на пенсію за вислугу років.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ (примітка №2 до «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993).

Медичні сестри всіх найменувань лікувальної справи, акушерської та сестринської справи належать до посади середнього медичного персоналу (п.п. 3-5 розділу III Додатку 1 до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 25 грудня 1992 p. N 195 «Перелік вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю»).

Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Санаторії-профілакторії відносяться до санаторно-курортних закладів, які у свою чергу входять до лікувально-профілактичних закладів охорони здоров'я («Перелік закладів охорони здоров'я», затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України 28.10.2002 N 385).

Відповідно до статей 3 і 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я, установами охорони здоров'я є підприємства, установи і організації, завданнями яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров'я шляхом надання медико-санітарної допомоги, включаючи широких профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників. Безпосередньо охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно - курортні, аптечні, науково-медичні і інші установи охорони здоров'я.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Датою набрання чинності нормативно-правовим актом є дата, з якої його виконання є обов'язковим для суб'єктів правовідносин, діяльність яких він регулює, а відносини, що змінюються цим нормативно-правовим актом, змінюються із зазначеної в ньому дати.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності і інші періоди, які враховувалися в стаж роботи для призначення пенсії до вступу до дії цього Закону, зараховуються в страховий стаж у порядку і на умовах, передбачених законодавством, яке діяло раніше, окрім випадків, передбачених цим Законом.

Окрім наведеного вище, суд також констатує, що згідно Наказу Міністерства охорони здоровя №385 від 28.10.2002року, згідно пункту 1.4. Перелік посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою (фармацевтів) у закладах охорони здоров'я, відповідно до якого, до закладів МОЗ належать в тому числі і санаторно-курортні заклади: бальнеологічна лікарня (у т.ч. дитяча), грязелікарня (у т.ч. дитяча), дитячий оздоровчий центр, курортна поліклініка, міжнародний дитячий медичний центр, санаторій (у т.ч.дитячий, однопрофільний, багатопрофільний, спеціалізований), санаторій для дітей з батьками, санаторій-профілакторій.

Зважаючи на вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідача щодо не зарахування позивачу період роботи з 02 вересня 1991 року по 30 серпня 1995 року в Берегівському радіозаводі «Зоря» на посаді медичної сестри санаторію-профілакторію, оскільки вищезазначений період роботи знаходиться за межами дії чинного законодавства України, зокрема п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, якою затверджено «Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», оскільки санаторій профілакторій відноситься до закладів охорони здоровя згідно вищезазначеного наказу МОЗ №385 від 28.10.2002 року.

У зв'язку з викладеним, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про зобов'язання вчинити певні дії.

У силу ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За переконанням суду, всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності свого рішення.

Статтею 79 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених судом висновків в цілому, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати відмову Виноградівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці Берегівського району с. В.Ремета, вул..Виноградна,18, код платника податків НОМЕР_1, згідно протоколу №105 від 27.12.2017 - незаконною.

Визнати час перебування з 02.09.1991 по 30.08.1995 на посаді медсестри санаторія- профілакторія в Берегівському радіозаводі Зоря Закарпатської області таким , що підлягає врахуванню до періоду часу (стажу), передбаченого п. е ч. 1 ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, як необхідного для призначення пенсії за вислугою років та зобов'язати Виноградівське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області призначити пенсію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці Берегівського району с. В.Ремета, вул. Виноградна, 18, код платника податків НОМЕР_1, зі зменшенням пенсійного віку, тобто за віком на пільгових умовах за вислугою років, з моменту звернення до Відповідача, а саме з 22.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.08.2018 року.

СуддяОСОБА_5