Справа № 522/23659/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 522/23659/16-а

адміністративне провадження № К/9901/15818/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 522/23659/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Косцової І. П., Стас Л. В., Турецької І. О.) від 25 травня 2017 року, встановив:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 30 листопада 2016 року № 460 Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, щодо відмови в перерахунку пенсії державного службовця по інвалідності ІІ групи ОСОБА_2 з 01 грудня 2015 року, у зв'язку з підвищенням на 25% заробітної плати державних службовців відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси провести ОСОБА_2 з 01 грудня 2015 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 80% від заробітної плати державного службовця, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та довідки № 92-Б від 24 листопада 2016 року Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради;

- всі судові витрати покласти на відповідача.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначала, що посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», є не обґрунтованими і безпідставними, оскільки положення зазначеної правової норми Закону поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсій особам, які підпадають під дію перелічених законів і не стосуються перерахунку раніше призначених пенсій.

3. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року залишити в силі.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. 04 вересня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на касаційну скаргу, в якому відповідач просив залишити касаційну скаргу без задоволення.

До вказаного заперечення відповідачем додано клопотання про заміну сторони, в обгрунтування якого зазначено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» від 21 грудня 2016 року № 988 та наказу Пенсійного фонду України від 03 січня 2017 року «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988» 31 березня 2017 року відбулася реорганізація управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси в Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі

8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9. 05 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі № 522/23659/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

10. Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2017 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_2 з квітня 2000 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, де одержує пенсію, призначену їй відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

12. 21 листопада ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати державним службовцям та надала довідку про заробітну плату від 24 листопада 2016 року № 92-Б, видану Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради.

13. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 30 листопада 2016 року за № 460 позивачу відмовлено у задоволенні заяви із посиланням на те, що п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213 з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення особам, яким пенсії призначалися згідно Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, а новий Закон України «Про державну службу» № 889-ХІІІ від 10 грудня 2015 року та постанова Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31 травня 2000 року не містять порядку перерахунку призначеної державним службовцям пенсії.

14. Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ним чинності.

16. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії до законодавства внесено зміни, які не передбачають перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

17. До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов виходячи з того, що на час звернення позивача за перерахунком пенсії (28 листопада 2016 року) набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII. Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

18. Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначеним законом не передбачено перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням окладів.

19. У зв'язку з наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з 01 грудня 2015 року такої підстави (умови) перерахунку раніше призначених пенсії як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям законодавством визначено не було.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

20. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність рішення відповідача оскільки положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсій, а не щодо перерахунку вже призначеної пенсії. Посилання відповідача на ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VII, який набрав чинності з 01 травня 2016 року є також протиправними і незаконними, тому що не ґрунтуються на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи, оскільки позивачу пенсія на підставі вказаного закону не призначалась, а також із заявою від 28 листопада 2016 року позивач звернулась не за призначенням пенсії державного службовця по інвалідності ІІ групи, а за її перерахунком. Частиною 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи. На думку позивача, змінене законодавство поширюється на тих осіб, яким пенсії призначаються (в теперішньому часі) спеціальними законами, а не на тих, яким вони вже призначені (в минулому часі).

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

22. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

23. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

24. Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом № 3723-ХІІ. Зокрема, ст. 37 цього Закону, за якою позивачу у цій справі призначено пенсію, визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.

25. Частина 1 ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року) передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

26. Отже, станом на дату призначення позивачу пенсії державного службовця чинне на той час законодавство передбачало умови і порядок перерахунку її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою. Проте надалі законодавче регулювання цих відносин зазнало змін.

27. Як вірно було встановлено судом апеляційної інстанції, у зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України 09 грудня 2015 року постанови № 1013 та набранням чинності з 01 травня 2016 року Законом № 889-VIII правове регулювання відносин щодо перерахунку пенсій державним службовцям зазнало змін.

28. Чинним законодавством України не передбачено можливості перерахунку органами Пенсійного фонду України пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

29. У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

30. Отже, з 01 грудня 2015 року - початку застосування Постанови КМУ № 1013, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, який інакше врегульовує правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за ст. 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

31. Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений Верховним Судом України у постанові від 07 листопада 2017 року по справі № 398/4332/16-а, Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 745/458/16-а.

32. Відтак вірним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_2 за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

33. Водночас, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист, як про це стверджує позивач, оскільки не призвела до зменшення розміру її пенсії, і не ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

34. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

35. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

36. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

37. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

38. Оскільки Суд залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

39. Наявне у матеріалах справи клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про заміну сторони у справі колегія суддів, керуючись ст. 52 КАС України, вважає необхідним задовольнити, а саме відповідача Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси замінити його правонаступником.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про заміну відповідача у справі задовольнити.

Замінити Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси його правонаступником - Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі № 522/23659/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб