Справа № 734/3820/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 734/3820/17 Суддя (судді) першої інстанції: Бараненко С.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря с/з: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань у розмірі 109998,95 грн., грошової допомоги для оздоровлення у розмірі 7137,00 грн., індексації у розмірі 658,99 грн. та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених коштів, заборгованість по пенсії починаючи з жовтня 2016 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в подальшому виплачувати ОСОБА_1 пенсію, з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань у розмірі 10998,95 грн., грошової допомоги для оздоровлення у розмірі 7137,00 грн., індексації у розмірі 658,99 грн. без обмеження кінцевої дати.

Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

В апеляційній скарзі апелянт зауважує на тому, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника начальника центру з тилу - начальника тилу у військовому званні підполковника.

Відповідно до наказу начальника генерального штабу від 14.06.2011 № 357 позивач був звільнений з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 липня 20117 року № 157 позивач був виключений з 07 серпня 20117 року зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Після звільнення з військової служби позивач був постановлений та до цього часу перебуває на обліку у Чернігівському обласному військовому комісаріаті як військовий пенсіонер та в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. З 08 серпня 2011 року позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі 53 % грошового забезпечення:

-посадовий оклад - 1358,00 грн.;

-оклад за військове звання -130,00 грн.;

-надбавка за вислугу років (35%) - 520,80 грн.;

-надбавка за виконання особливо важливих завдань - 951,56 грн.;

-надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці -125,51 грн.;

-надбавка за кваліфікаційну категорію - 25,05 грн.;

-премія -400,50 грн.

У вересні 2017 року позивач дізнався, що розмір його пенсійного забезпечення повинен визначатись виходячи з грошового забезпечення до складу якого повинні включатись грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та грошова допомога при звільненні з військової служби.

Проте розмір пенсії позивача був розрахований без зазначених спірних виплат та пенсії, яку за твердженням позивача, він також отримує без врахування цих виплат.

27 вересня 2017 року за № 432/ФЕС, 433/ФЕС військовою частиною НОМЕР_1 позивачу були видані довідки про розмір спірних виплат, які він отримав за останні 24 місяці (вересень 2009 року - серпень 2011 року) перед місяцем звільнення з військової служби.

Відповідно до вказаних довідок, спірні виплати позивач отримував у наступних розмірах:

-індексація - 658, 99 грн. (650,81 грн. + 8,18 грн.);

-матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 10998.95

грн. (3895,90 грн. + 3173,20 грн. + 3929,85 грн.);

-грошова допомога для оздоровлення - 7137,00 грн. (3929,85 грн. +

3207,15грн.);

-грошова допомога при звільненні - 44255,20 грн.

Відповідно до довідок від 27 вересня 2017 року за № 432/ФЕС, 433/ФЕС виданих військовою частиною НОМЕР_1 з вищезазначених додаткових видів грошового забезпечення єдиний соціальний внесок (внески в пенсійний фонд) утриманий та перерахований в повному обсязі.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач 17 жовтня 2017 року звернувся на адресу відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у якій просив провести перерахунок пенсії з урахуванням спірних виплат. До вказаної заяви позивач додав оригінали довідок від 27 вересня 2017 року за № 432/ФЕС, 433/ФЕС, які підтверджують розміри та факт отримання ним спірних виплат та сплату з цих виплат єдиного соціального внеску (внеску в пенсійний фонд) на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Проте листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 03 листопада 2017 року за вих. № 2291/03/П-12 (додаток № 7) позивачу було відмовлено у перерахунку та подальшій виплаті пенсії з урахуванням спірних виплат. Свою відмову відповідач мотивував тим, що індексація, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побітових питань та грошова допомога при звільненні з військової служби не являються ні грошовим забезпеченням, ні додатковими видами грошового забезпечення. Жодних інших обставин, через які у відповідача не було можливості провести перерахунок пенсії позивача, відповідач не зазначив.

Вказане стало підставою для звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою цієї ж статті Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою № 1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 27 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10 червня 2008 року № 447 (чинної на час призначення пенсії, далі - Інструкція). Так, при визначенні розміру матеріальної допомоги до розрахунку місячного грошового забезпечення беруться: посадові оклади, оклади за спеціальним званням, доплати і надбавки постійного характеру та щомісячна премія (у розмірі, що не перевищує розміру, затвердженого Положенням про преміювання осіб рядового і начальницького складу (пункт 5.1 цієї Інструкції), які встановлені особі рядового або начальницького складу на день звернення (підпункт 3 пункту 5 Постанови № 1294, пункт 20.1 розділу ХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту установлюється за рішенням начальника органу управління (підрозділу) у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення (пункт 19.1 розділу ХІХ Інструкції).

Отже, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 250, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області без задоволення, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.