Справа № 185/2429/18(2-а/185/174/18)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2018 року, м. Дніпро справа № 185/2429/18(2-а/185/174/18)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Прокопчук Т.С. Кругового О.О. ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2018р. у справі №185/2429/18 (2-а/185/174/18)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Петрунько Сергія Сергійовича скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

29.03.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Петрунько С.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. /а.с. 1-6/.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.04.2018р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі №185/2429/18 (2-а/185/174/18) та справу призначено до судового розгляду /а.с. 15/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що 22.03.2018р. він приблизно о 10-00 год. , керуючи автомобілем ВАЗ 21214, держномер НОМЕР_1, рухався по вул. Дніпровська у м. Павлограді, де в районі автостанції був зупинений інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Петрунько С.С., який відрекомендувавшись звинуватив його в тому, що він керуючи автомобілем, під час руху транспортного засобу, користувався засобом зв'язку - телефоном, тримаючи його в руці, що є порушенням правил дорожнього руху, при цьому відповідач також звинуватив його в тому, що він не пред'явив діючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (для перевірки) чим порушив п. 2.1. Правил дорожнього руху, у свою чергу позивач надав пояснення стосовно того, що він не користувався засобом зв'язку під час руху транспортного засобу, що свідчить про відсутність з його боку порушень Правил дорожнього руху та відсутність підстав для надання для перевірки договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, але незважаючи на його доводи відповідачем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №273391 від 22.03.2018р про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач вважає таку постанову необгрунтвоаною та безпідставною, оскільки він не вчиняв порушення Правил дорожнього руху, яке полягає у використанні засобів зв'язку під час керування транспортним засобом, тому як наслідок безпідставні вимоги щодо надання для перевірки договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, оскільки вимога працівника поліції щодо надання цього договору можлива за умови порушення водієм правил дорожнього руху або скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Факт відсутності порушення з його боку правил дорожнього руху в частині застосування засобів зв'язку (телефон) під час керування транспортним засобом також підтверджується тим, що відповідачем за це порушення позивача до відповідальності не було притягнуто та протокол не складався. Крім цього під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачем було допущено певний ряд порушень чинного законодавства, які встановлюють порядок розгляду такої справи, а саме: відповідач не роз'яснив позивачу його права, відмовив у долученні до матеріалів письмових пояснень позивача, розглянув справу за місцем складення протоколу - відразу за місцем зупинки транспортного засобу, тому позивач просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №273391 від 22.03.2018р про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2018р. у справі №185/2429/18 (2-а/185/174/18) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Петрунько С.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовлено (суддя Гаврилов В.А.) / а.с. 25/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 28-32/, у якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 26.06.2018р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

30.07.2018р. адміністративна справа №185/2429/18 (2-а/185/174/18), разом з апеляційною скаргою позивача, надійшли до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та були передані судді-доповідачу / а.с. 35,37/.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2018р. у справі №185/2429/18 (2-а/185/174/18) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2018р. у справі №185/2429/18 (2-а/185/174/18) / а.с. 38/, а ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.08.2018р. дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 22.08.2018р. / а.с. 40/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено осіб, які беруть участь у розгляді справи / а.с. 41-44/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що 22.03.2018р., приблизно о 10-00 год., ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 21214, держномер НОМЕР_1, рухався по вул. Дніпровська у м. Павлограді, де в районі автостанції був зупинений інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Петрунько С.С. ( відповідачем), який відрекомендувавшись звинуватив позивача в тому, що він керуючи автомобілем під час руху транспортного засобу користувався засобом зв'язку - телефоном, тримаючи його в руці, що є порушенням правил дорожнього руху, при цьому відповідач також звинуватив позивача в тому, що він не пред'явив діючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (для перевірки) чим порушив п. 2.1. Правил дорожнього руху, та відповідачем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №273391 від 22.03.2018р. про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка і є предметом оскарження у даній адміністративній справі.

Позивач під час розгляду даної справи судом першої інстанції, у адміністративному позові, так і у апеляційний скарзі зазначав, що відразу після його зупинки відповідачем він повідомив працівника поліції про факт відсутності з його боку правил дорожнього руху в частині застосування ним засобів зв'язку (телефон) під час керування транспортним засобом, оскільки він не розмовляв по телефону, і як наслідок відсутність необхідності надання для перевірки діючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, оскільки така вимога може бути лише у випадку порушення водієм правил дорожнього руху або скоєння дорожньо-транспортної пригоди, чого не мало місце у даному випадку, але його доводи відповідачем не були прийняті до уваги.

Враховуючи те, що предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №273391 від 22.03.2018р., яка складена відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, то, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення та дотримання встановленої чинним законодавством процедури (порядку) розгляду справи певної категорії, нормами чинного процесуального законодавства покладено саме на суб'єкта владних повноважень , тобто на відповідача у даній справі.

Але відповідач під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не надав суду жодного належного письмового доказу щодо правомірності прийняття ним оскаржуваного позивачем рішення не надав, як і не було надано відповідачем суду відеозапису обставин зупинення позивача 22.03.2018р. та розгляду справи відповідачем з нагрудної боді-камери відповідача, як працівника поліції, як використовується ними під час несення патрульної служби.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України (далі - Правила), а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Частиною 1 ст. 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 цього ж Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до пп. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпункт 2.4 зазначених Правил встановлює, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1.

Згідно з п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції закону чинній на момент прийняття відповідачем у справі постанови від 22.03.2018р., яка є предметом оскарження) контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, серед іншого, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у справі, дає можливість зробити висновок про те, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, при цьому поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а водій, що на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1. Правил, до яких серед іншого віднесено поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже вимозі працівника поліції щодо пред'явлення полісу (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передує порушення водієм Правил дорожнього руху або скоєння дорожньо-транспортної пригоди, і тільки тоді у водія виникає обов'язок надати (пред'явити) для перевірки такий поліс, але у даному випадку відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо вчинення позивачем 22.03.2018р., приблизно о 10-00 год., Правил дорожнього руху , а саме використання засобу зв'язку (телефону) під час керування транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21214, держномер НОМЕР_1, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність вимог відповідача щодо надання позивачем для перевірки поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та протиправність прийнятого відповідачем рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №273391 від 22.03.2018р. про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, що призвело до постановлення ним рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до положень ст. 317 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції від 26.06.2018р. у даній справі скасувати.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем у справі позовні вимоги, колегія суддів враховуючи вищезазначені обставини, які були встановлені судом під час розгляду даної справи, приймаючи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, вважає, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги підлягаю частковому задоволенню та у зв'язку з недоведеністю факту правомірності прийняття відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №273391 від 22.03.2018р., таке рішення суб'єкта владних повноважень необхідно скасувати, задовольнивши у цій частині позовні вимоги, а у задоволенні решти позовних вимог відмовити, оскільки у даному випадку повноваження щодо закриття провадження у справі віднесено до компетенції органу який здійснює розгляд справи - тобто до відповідного органу Патрульної поліції, і суд не може переймати до себе таке дискреційне повноваження певного суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2018р. у справі №185/2429/18 (2-а/185/174/18)від 26.06.2018р. у справі №185/2429/18 (2-а/185/174/18) - скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №273391 від 22.03.2018р., прийняту інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Петрунько Сергієм Сергійовичем про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В решті позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст складено та підписано - 22.08.2018р.

Головуючий суддя: А.О. Коршун

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.О. Круговий