Справа № 805/4192/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 р. Справа№805/4192/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання - Заїченко Я.В.,

за участю

представника позивача - не з'явився,

представника відповідача - Лещенка О.С. за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЕНЕРГО» Паливно-енергетична компанія до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги № Ю-2750-23 від 04 квітня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЕНЕРГО» Паливно-енергетична компанія (далі позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату (боргу) недоїмки з єдиного внеску від 04 квітня 2018 року за № Ю-2750-23 на загальну суму 123 553,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вимога відповідача про сплату боргу від 04 квітня 2018 року за № Ю-2750-23 є необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», якими платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Зазначає, що сума боргу, що в спірній вимозі від 03 жовтня 2017 року на суму 117 989,11 грн., та вимозі від 12 липня 2017 року на загальну суму 109 414,47 грн., вже були предметом оскарження та скасовані судовими рішеннями. На підставі чого просив визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату (боргу) недоїмки з єдиного внеску від 04 квітня 2018 року № Ю-2750-23 у сумі 123 553,36 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року позовна заява залишена без руху (арк. справи 62).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року відкрито провадження по адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено у підготовче судове засідання на 17 липня 2018 року (арк. справи 1).

12 липня 2018 року через відділ діловодства та архівної роботи суду відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що у зв'язку із існуванням податкового боргу, контролюючим органом відповідно до вимог частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» винесено податкову вимогу. Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів та зборів, заборгованість за позивачем станом на 31 березня 2018 року становить 123 553,36 грн. було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04 квітня 2018 року № Ю-2750-23. Вважає, що у зв'язку із набранням чинності з 01 січня 2016 року, виключений підпункт 8 пункт 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», отже пільги для платників податків єдиного внеску відсутні. Зазначив, що несплата позивачем єдиного внеску є великим ризиком для найманих працівників, які у майбутньому недоотримають зароблений розмір пенсії та страховий стаж. На підставі чого просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (арк. справи 71-74).

17 липня 2018 року адміністративна справа відкладена до 02 серпня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті на 14 серпня 2018 року (арк. справи 87-88).

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував з підстав викладених у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЕНЕРГО» Паливно-енергетична компанія (, адреса: 87516, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Волгодонська, буд. 2 к. 202) зареєстровано в якості юридичної особи 18 жовтня 1999 року.

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

04 квітня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2750-23, за якою вимагається від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЕНЕРГО» Паливно-енергетична компанія сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на 31 березня 2018 року в розмірі 123 553,36 грн. (арк. справи 11).

16 квітня 2018 року рішенням Державної фіскальної служби України № 16678/6/99-99-11-02-02-25 скарга на вимогу про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування залишена без задоволення, а вимога без змін (арк. справи 14).

З інтегрованої картки платника з єдиного внеску за спірний період розрахунок вимоги від 04 квітня 2018 року № Ю-2750-23 станом на 31 березня 2018 року недоїмка в розмірі 123553,36 грн. складається з сум нарахування єдиного соціального внеску за період: січень 2017 року - 15 468,44 грн., лютий 2017 року - 34152,68 грн., березень 2017 року - 35528,19 грн., квітень 2017 року - 18829,98 грн., травень 2017 року 7221,19 грн., червень 2017 року 3213,99 грн., липень 2017 року - 4056,88 грн., серпень 2017 року - 2200,37 грн., вересень 2017 року - 2317,39 грн., жовтень 2017 року - 1183,68 грн., листопад 2017 року - 1057,71 грн., грудень 2017 року - 704,00 грн., січень 2018 року - 704,00 грн., лютий 2018 року - 1095,80 грн., березень 2018 року - 819,06 грн., всього 123 553,36 грн. (арк. справи 78).

Суд, перевіривши подані сторонами документи та матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону № 2464 визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладений обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 зазначеного вище Закону визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Згідно з підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за загальними правилами яких на час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання звільняються від обов'язків щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Маріуполь Донецької області є територією проведення антитерористичної операції.

Статтею 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 вказаного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від обов'язків та відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо сплати єдиного внеску, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція.

Як встановлено судом, у період невиконання обов'язків платника єдиного соціального внеску, позивач знаходився та перебуває на обліку в органі доходів і зборів, розташованого на території населеного пункту, визначеного в переліку про який йдеться в статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, тобто м. Маріуполь, Донецька область.

З аналізу приписів абзацу першого статті 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 вбачається, що звільнення платника єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, передбачених статтею 6 Закону пов'язується також з необхідністю подання до податкового органу відповідної заяви. При цьому, обов'язок подати таку заяву виникає не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. На даний час антитерористична операція триває. Сертифікатом (висновком) Торгово-промислової палати України № 849 від 13 жовтня 2014 року (вих. № 3727/05-4) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), позивачеві підтверджено настання та дію обставин непереборної сили на території Донецької області з 14 квітня 2014 року, дату закінчення обставин непереборної сили встановити не можливо (арк. справи 29).

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЕНЕРГО» Паливно-енергетична компанія направлений лист від 16 лютого 2018 року за вихідним № 4 на адресу Головного управління ДФС у Донецькій області щодо звільнення від обов'язку платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (арк. справи 31).

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЕНЕРГО» Паливно-енергетична компанія направлений лист від 09 лютого 2018 року за вихідним № 3 на адресу Лівобережного відділення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області щодо звільнення від обов'язку платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (арк. справи 32).

Суд не бере до уваги заперечення відповідача стосовно втрати чинності підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки у спеціальному законодавстві - Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» дана норма є діючою.

Також, суд зазначає, що спірна вимога сформована відповідно до статті 25 Закону №2464, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу 2 частини 1 цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини 4 цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Таким чином, відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов'язку сплати внесків, починаючи з 14 квітня 2014 року, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги.

Крім того, в матеріалах справи наявні судові рішення про скасування попередніх вимог про сплату боргу (недоїмки), а саме:

по справі № 805/3477/17-а, постановою Донецького окружного адміністративного суду 11 грудня 2017 року, скасована вимога Головного управління ДФС у Донецькій області від 12 липня 2017 року № Ю-2750-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 109414,74 грн. станом на 30 червня 2017 року (арк. справи 17-20).

по справі № 805/558/18-а, рішенням Донецького окружного адміністративного суду 15 березня 2018 року, скасована вимога Головного управління ДФС у Донецькій області від 12 липня 2017 року № Ю-2750-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 117 989,11 грн. станом на 30 вересня 2017 року. (арк. справи 21-28).

Відповідна правова позиція (скасування вимоги по сплаті єдиного внеску) викладена у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №805/1849/17-а, адміністративне провадження № К/9901/34639/18. Висновок Верховного Суду суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЕНЕРГО» Паливно-енергетичної компанії до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги № Ю-2750-23 від 04 квітня 2018 року, станом на 31 березня 2018 року, у розмірі 123 553,36 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред'явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 1853,30 грн., що підтверджується квитанцією від 07 червня 2018 року (арк. справи 65).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у вище зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь позивача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЕНЕРГО» Паливно-енергетична компанія до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги № Ю-2750-23 від 04 квітня 2018 року зі сплати єдиного внеску станом на 31 березня 2018 року на суму 123 553,36 грн., - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управлінням ДФС у Донецькій області від 04 квітня 2018 року № Ю-2750-23 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЕНЕРГО» Паливно-енергетична компанія боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 123 553,36 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЕНЕРГО» Паливно-енергетична компанія (, адреса: 87516, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Волгодонська, буд. 2 к. 202) судовий збір у сумі 1853,30 грн. (одна тисяча вісімсот п'ятдесят три гривні 30 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 20 серпня 2018 року.

Суддя Шинкарьова І.В.