Справа № 825/3076/15-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

14 серпня 2018 року

справа №825/3076/15-а

адміністративне провадження №К/9901/5426/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Папернянський кар'єр скляних пісків» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у складі судді Скалозуба Ю.О. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року у складі колегії суддів Собківа Я.М., Борисюк Л.П., Петрика І.Й. у справі № 825/3076/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Папернянський кар'єр скляних пісків» до Державної фіскальної служби України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправними дій та рішень суб'єктів владних повноважень,-

У С Т А Н О В И В :

31 серпня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Папернянський кар'єр скляних пісків" (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - податковий орган, перший відповідач у справі) та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Міністерство, другий відповідач у справі), в якому просило визнати протиправними дії першого відповідача - Державної фіскальної служби України щодо складання та надання другому відповідачу у справі - Міністерству економічного розвитку і торгівлі України подання від 08 вересня 2014 № 2710/5/99-99-22-04-02-16 про порушення Товариством норм Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", визнати протиправним та скасувати Наказ від 27 лютого 2015 року № 189 Міністерства щодо застосування до Товариства спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

05 жовтня 2015 року постановою Чернігівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року, Товариству відмовлено у задоволені адміністративного позову, з мотивів правомірності вчинених дій та обґрунтованості застосування відповідачами до позивача спеціальної санкції.

31 грудня 2015 року Товариством подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій позивач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права стосовно встановлення фактичних обставин, оцінки акту перевірки, як доказу, внаслідок чого вважає порушеними положення норм статей 143, 151, пункту 3 частини першої статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України та матеріального права, а саме не застосування до спірних відносин статей 1, 2, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

12 січня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Чернігівського окружного адміністративного суду справу № 825/3076/15-а.

26 лютого 2016 року справа № 825/3076/15-а надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України.

17 січня 2018 року справа № 825/3076/15-а з Вищого адміністративного суду України передана до Верховного Суду.

09 березня 2016 року першим відповідачем подані до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в яких Державна фінансова служба України просить залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

Другий відповідач заперечення або відзив на касаційну скаргу позивача не надав, що не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень по суті.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналогічні вимоги містять положення статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у червні 2014 року Державною податковою інспекцією у Ріпкинському районі Головного управління Міндоходів у Чернігівській області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Товариства з питань дотримання ним вимог валютного законодавства України при здійсненні контрактів №03-11э від 25 березня 2011 року; №21-12 від 30 листопада 2012 року; №15-13 від 14 листопада 2013 року за період з 25 березня 2011 року по 30 травня 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 18 червня 2014 року №56/22-704/22830723 (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлена наявність простроченої дебіторської заборгованості в порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» по наступним контрактам: №03-11э від 25 березня 2011 року у сумі 12505600,00 рос. руб. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінерал» (Російська Федерація), №21-12 від 30 листопада 2012 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ситалл-Снаб» у сумі 12379142,00 рос. руб.

08 вересня 2014 року Державна фіскальна служба на підставі акта перевірки направила подання до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України для застосування спеціальних санкцій згідно статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зокрема до позивача.

27 лютого 2015 року наказом №189 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності за порушення пов'язаних із Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» законів України, що встановлюють порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, статей першої та другої Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій висновувалися на системному аналізі положень частини одинадцятої статті 5, статті 16, частини першої та другої статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», частини першої статті 1, статей 2, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», приписів підпункту 1.2 пункту 1, пункту 4.2, підпункту 4.8 пункту 4, Положенням про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженим Наказом Міністерства економіки України від 17 квітня 2000 року №52.

Судами попередніх інстанцій установлено, що між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінерал» (Російська федерація) укладено контракт від 25 березня 2011 року №03-11э на експорт піску кварцового на суму 121860000,00 рос. руб., на виконання якого за період з 25 березня 2011 року по 30 травня 2014 року позивачем відвантажено товару на загальну суму 95809730,00 рос. руб. та отримано 83304130,00 рос. руб., станом на 30 травня 2014 року прострочена дебіторська заборгованість становила 12505600,00 рос. руб.

30 листопада 2012 року позивачем укладено контракт за №21-12 з нерезидентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Ситалл-Снаб» (Російська Федерація) на експорт піску кварцового на суму 49621000,00 рос. руб., за період з 30 листопада 2012 року по 30 травня 2014 року відвантажено товару на суму 42329769,00 рос. руб., за який отримано 29950000,00 рос. руб, станом на 30 травня 2014 року прострочена дебіторська заборгованість становила 12379769,00 рос. руб.

Судами попередніх інстанцій встановлена невчасність зарахування заборгованості за контрактами на рахунки позивача на підставі банківських виписок та вжиті позивачем заходи спрямовані на стягнення заборгованості, яка на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій стягнена не була.

29 квітня 2013 року, 27 грудня 2013 року та12 березня 2014 року постановами МКАС при ТПП України прийнято до провадження справу №132р/2013, справу №424р/2013, справу №94р/2014 за позовом позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінерал» (Росія) про стягнення 3943500,00 російських рублів, 5979600,00 російських рублів, 2582500,00 російських рублів відповідно.

08 травня 2013 року, 27 грудня 2013 року, 12 березня 2014 року постановами МКАС при ТПП України прийнято до провадження справу №138р/2013, справу №423р/2013, справу №93р/2014 за позовом позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситалл-Снаб» (Росія) про стягнення 6661272,00 російських рублів, 8550342,00 російських рублів, 3828800,00 російських рублів відповідно.

Суд погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про наявність у Державної фінансової служби підстав для внесення Подання, дотримання форми та змісту його складення, направлення та застосування такого виду спеціальної санкції, як індивідуальний режим ліцензування відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Суд вважає неприйнятним посилання Товариства на можливість застосування до спірних правовідносин положень статті 4 Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», оскільки положення цього закону регулюють виключно розрахунки в іноземній валюті, які за сферою правового регулювання є вужчими, врегульовують лише один аспект зовнішньоекономічної діяльності, не спростовують склад правопорушення покладеного в основу спеціальної санкції застосованої до позивача.

Інших доводів направлених на усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та призвели б до повного виконання контрагентами-нерезидентами взятих на себе зобов'язань, Товариством впродовж розгляду справи не надано.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про правомірність наказу виданого другим відповідачем в частині застосування до Товариства спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження позивачем з оцінкою обставин справи судами попередніх інстанцій. Це питання знаходиться поза межами перегляду судом касаційної інстанції відповідно до положень статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Папернянський кар'єр скляних пісків» залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року у справі № 825/3076/15-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер