Справа № 2340/3228/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
м. Черкаси
20 серпня 2018 року справа № 2340/3228/18

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Білоцерківського квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі житлової комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:
13 серпня 2018 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся з позовом від 10.08.2018 ОСОБА_1 до Білоцерківського квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі житлової комісії, в якому просить:

1) визнати дії Білоцерківського квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі житлової комісії щодо ненадання ОСОБА_1 , як особі, що має статус інваліда війни житлового приміщення протягом двох років з дати прийняття рішення про включення його до черги на позачергове одержання жилого приміщення, тобто з 13.07.2006 і по теперішній час, протиправними;

2) зобов`язати Білоцерківський квартирно-експлуатаційний відділ Міністерства оборони України надати ОСОБА_1 як особі, яка має статус інваліда війни, і яка перебуває на в черзі на позачергове одержання жилого приміщення з 13.07.2006, житлове приміщення для постійного користування в м. Черкаси ( за місцем перебування в черзі), шляхом винесення відповідного рішення про надання квартири при наступному надходженні житлової площі до розподілу;

3) зобов`язати Черкаський обласний військовий комісаріат в особі житлової комісії забезпечити ОСОБА_1 як особу, яка має статус інваліда війни, і яка перебуває на в черзі на позачергове одержання жилого приміщення з 13.07.2006, житлове приміщення для постійного користування в м. Черкаси ( за місцем перебування в черзі), шляхом погодження відповідного рішення про надання квартири.

Підставою звернення до суду позивач зазначив те, що з 2006 року має право на позачергове отримання житлового приміщення як особа зі статусом інваліда війни в термін протягом двох років, проте станом на сьогодні житло так і не отримав. Неодноразові звернення до відповідачів не дали позитивного результату, а тому такі дії порушують його право на житло, і як наслідок позивач звернувся за їх захистом з позовом до суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Згідно з п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України (як суду касаційної інстанції до 15.12.2017 року) № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 року, вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Суб`єкти владних повноважень органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, які наділені сукупністю прав і обов`язків державних органів, а також посадових та інших осіб, закріплених за ними у встановленому законодавством порядку для здійснення покладених на них функцій.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що спір набуває ознак публічно-правового за умови наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а також здійснення ними у цих відносинах владних управлінських функцій.

Таким чином, для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з`ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

З огляду на викладене, комісаріат та експлуатаційний відділ не є суб`єктами владних повноважень, оскільки не здійснюють владно-управлінських функцій, їм такі функції суб`єктом владних повноважень не делеговано, та не підпадають під критерії п. 9 ч. 1 ст. 19 КАС України.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що спори про визнання дій протиправними щодо ненадання житла та зобов`язання винести рішення про надання квартири, як особі яка має право на позачергове одержання житла, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Аналогічні за змістом висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2139цс15, від 02 березня 2016 року у справі №6-14цс16.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішення Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Оскільки вказані питання регламентуються Цивільним процесуальним кодексом України, а спірні правовідносини не відносяться до юрисдикції адміністративного суду, зазначене унеможливлює розгляд цієї справи за правилами КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що спір, з приводу якого позивач звернувся до суду, є цивільно-правовим та підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, а відтак, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На виконання приписів ч. 6 ст. 170 КАС України суд роз`яснює позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції за правилами цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.170, ст.ст. 30, 243, 248, 256, 295, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалила:
У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі житлової комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала позовну заяву - невідкладно.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд.

Суддя В.П. Тимошенко