Справа № 826/6505/17
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6505/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач : Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентура» до Головного управління Державної фіскальної служби у Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентура» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 09.03.2017 №; №; № Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2018 позов залишено без задоволення

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання з'явилися представники сторін. Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, надав до суду додаткові письмові документи.

Однак, вказані докази, не подані у встановлений законом строк, відтак, до розгляду судом не приймаються. Відповідно до ч. 8 ст. 79 КАС України, представник апелянта не обґрунтував неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від нього.

Представник відповідача в судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляцію, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з того, що позивачем не підтверджено статус податкового резидента Великобританії та перевіркою зроблено правильний висновок щодо заниження TOB «Вентура» податку на прибуток іноземних юридичних осіб у 2015 році на суму 188964,00 грн., а отже податкове повідомлення-рішення № прийнято у відповідності до вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку TOB «Вентура» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 30.09.2016 р.

За результатом перевірки складено Акт перевірки від 15.02.2017 р. №49/26-15-14-01-05/32155508 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено наступні порушення: п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.209.18 ст.209 Податкового кодексу України, в частині завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за травень 2016 року у розмірі 71099 грн., та заниження податку на додану вартість на загальну суму за травень 2016року 211 668 грн.; п.п.141.4.1, п.п.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, в частині заниження податку на прибуток іноземних юридичних осіб у 2015 році на суму 188964 грн.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом 09.03.2017 прийнято податкові повідомлення - рішення: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 264585 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 211668 грн. та штрафних (фінансових) санкцій - 52917 грн.; №, яким завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 71099 грн.; №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 188964,00 грн.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Згідно абз.1 п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених р.II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктами 138.4 та 138.5 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

В пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Так, пунктом 198.1 ст. 198 ПК України визначено право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.6 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Колегія суддів зазначає, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, наприклад, виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для визначення податкового кредиту з податку на додану вартість, якщо відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, зокрема, у випадку не здійснення самих операцій.

Відповідно до листа ВАСУ від 02.06.2011 року, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як встановлено, між Позивачем (Покупець), з однієї сторони та TOB «ДАЙЛКОМ» (Постачальник), з іншої сторони укладено Договір поставки №16/05-16 від 16.05.2016 р. (надалі - Договір №16/05-16).

У відповідності до п.п. 1.1, 3.1 - 3.4 Договору №16/05-16, Постачальник зобов'язується поставити ЗЗР, іменовані надалі «Товар», перераховану в накладних Специфікації, які є додатками та невід'ємною частиною цього договору, а Покупець прийняти і оплатити Товар на умовах викладених в цьому договорі. Продавець зобов'язується поставити Товар протягом 3-х днів з моменту заяв. Право власності на Товар від Продавця до Покупця переходить в момент підписання повноважними представниками Сторін видаткової накладної. Покупець здійснює оплату протягом 3-х календарних днів за кожну партію, визначену в накладних з моменту одержання товару або шляхом передоплати. Поставка товару здійснюється згідно попередніх заявок Покупця факсом, телефоном, електронною поштою або іншим зручним для Покупця способом.

В підтвердження виконання умов договору Позивачем надано суду наступні документи: Специфікацію №1 від 16.05.2016 р. на поставку «Витазим» у кількості 1800,00 на загальну суму з ПДВ 1047600,00 грн.; Статут TOB «ДАЙЛКОМ»; Відомості з ЄДРПОУ; Протокол №2 загальних зборів учасників TOB «ДАЙЛКОМ» від 09.05.2016 р.; Витяг з реєстру платників ПДВ TOB «ДАЙЛКОМ»; Видаткова накладна №РН-0000002 від 16.05.2016 р. на загальну суму з ПДВ 1047600,00 грн.; податкова накладна від 16.05.2016 р. №2 на загальну суму з ПДВ 1047600,00 грн.; листи від 01.06.2016 р. №63.

У наданих до перевірки рахунку-фактурі від 16.05.2016 № 2 та видатковій накладній від 16.05.2016 № 2, виданий від TOB «ДАЙЛКОМ» на адресу TOB «Вентура» у графі «Замовлення» вказано договір від 24.05.2016 р. № 24/05-16, проте до перевірки надано договір поставки від 16.05.2016 № 16/05-16, де TOB «ДАЙЛКОМ» (Постачальник), а TOB «Вентура» (Покупець). В той час, як до перевірки надано документи, в яких зазначено у рахунку-фактурі від 16.05.2016 № 2 та видатковій накладній від 16.05.2016 № 2 договір від 24.05.2016 № 24/05-16.

Згідно із зареєстрованими податковими накладними в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що за травень 2016 року TOB «ДАЙЛКОМ» задекларовано значні обсяги реалізації різних товарних груп: с/г продукція, запчастини, засоби захисту рослин, тощо на адресу контрагентів-покупців, які потребують значної кількості трудовитрат, в той час як придбання даних товарних груп згідно з інформацією з ЄРПН у TOB «ДАЙЛКОМ» відсутнє.

Згідно листа ТОВ «ДАЙЛКОМ» від 01.06.2016 №63 (а.с.92) зазначено, що в рахунку-фактурі від 16.05.2016 № 2 та видатковій накладній від 16.05.2016 № 2 допущено описку у графі «Замовлення» зазначено Договір від 24.05.2016 № 24/05-16 замість Договір №16/05-16 від 16.05.2016.

Апелянтом не наведено доказів того, що позивачем під час перевірки чи по її закінченню вказаний лист про допущення помилок був поданий контролюючому органу.

В матеріалах справи міститься податкова накладна від 16.05.2016 №2 на загальну суму 1047600,00 грн., в якій відсутні реквізити на підставі чого вона виписана.

Контролюючим органом, згідно Акту перевірки, встановлено, що в Договорі поставки від 16.05.2016 № 16/05-16 TOB «ДАЙЛКОМ» у Розділі 9 зазначено наступне: «Юридичні адреси сторін» зазначено розрахунковий рахунок TOB «ДАЙЛКОМ»: №9091 в КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 326610».

Вказаний рахунок за інформацією бази даних ДФС 1С «Податковий блок» відкрито 18.05.2016, а договір, наданий до перевірки підписано 16.05.2016, що свідчить про невідповідність такого договору вимогам чинного законодавства, оскільки зазначений у ньому рахунок станом на дату укладання ще не було відкрито.

Згідно матеріалів справи, в Договорі від 16.05.2016 № 16/05-16 дійсно містяться реквізити, які на час укладання не могли бути відомі сторонам.

Враховуючи викладене, підтверджуються письмовими документами висновки контролюючого органу, що договір поставки від 16.05.2016 р. № 16/05-16, а відповідно, і документи, що були виписані на підставі даного договору не відповідають вимогам чинного законодавства та не надають право платнику податків для включення грошових сум до складу податкового кредиту з ПДВ у відповідних періодах.

Доказів транспортування товару власним транспортом керівника, як стверджував позивач, суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи між Позивачем (Покупець), з однієї сторони та TOB «ТРЕ ОМ», з іншої сторони укладено Договір поставки №16/05 від 16.05.2016 р. (надалі - Договір №16/05).

У відповідності до п. 1.1, п. 2.1, п. 3.5 Договору №16/05, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю Мікродобрива та ЗЗР, надалі Товар, а Покупець зобов'язується прийняти Товар в номенклатурі, кількості, за цінами згідно специфікації і зробити розрахунки в термін, в розмірі та в порядку, передбачених цим Договором. Товар передається Покупцю з додатком товаросупровідної документації: Рахунок-фактура, з зазначенням ціни одиниці товару і виділенням окремим рядком суми ПДВ, Податкова накладна, Видаткова накладна, ТТН, Копія Довідки про набуття або підтвердження статусу платника фіксованого податку, Копія Довідки ЄДРПОУ (остання), Копія Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість (Форма №2-ПДВ).

В підтвердження виконання умов договору Позивачем надано суду наступні документи: Специфікації: № 1 від 16.05.2016 р. Мікродобриво «Добродій» 650,00кг, на загальну суму з ПДВ 65000,00 грн., № 2 від 17.05.2016 р. Кораген (упаковка 5 л) 65,00 л., на загальну суму з ПДВ 438500,00 грн., № 3 від 17.05.2016 р. Витазим 250,00 л., на загальну суму з ПДВ 145500,00 грн.; Рахунки-фактури: №СФ-0000007 від 17.05.2017 р. на загальну суму з ПДВ 438500,00 грн., №СФ-0000004 від 16.05.2017 р. на загальну суму з ПДВ 65000,00 грн.; Податкові накладні: від 16.05.2016 р. №4 на загальну суму з ПДВ 65000,00 грн., від 17.05.2017 р. № 7 на загальну суму з ПДВ 438500,00 грн.; Статут TOB «ТРЕ ОМ»; Витягі з ЄДРПОУ; Витяг з реєстру платників ПДВ TOB «ТРЕ ОМ», які Судом досліджено та копії залучено до матеріалів справи.

Відповідач зазначає, що у наданих рахунках-фактурах від 16.05.2016 № 2, від 17.05.2016 № 7, від 17.05.2016 № 8 та видаткових накладних від 16.05.2016 № 2, від 17.05.2016 № 7, від 17.05.2016 №8, виданих від TOB «ТРЕОМ» на адресу TOB «Вентура» у графі «Замовлення» вказано договір від 24.05.2016 № 2405, проте відповідно до пояснення TOB «Вентура» та їх документального підтвердження, до перевірки надано договір поставки від 16.05.2016 № 16/05.

В матеріалах справи містяться податкові накладні та в них відсутні реквізити на підставі чого вони виписані.

Документів, які передбачені п. 3.5 умовами Договору 15/05 (ТТН, видаткові накладні, рахунки-фактури ) позивачем не надано, відсутні докази оплати по договору.

Також, під час перевірки встановлено, що згідно з ЄРПН, за травень 2016 року TOB «ТРЕОМ» задекларовано значні обсяги реалізації різних товарних груп: с/г продукція, запчастини, рейки, засоби захисту рослин, тощо на адресу контрагентів-покупців, які потребують значної кількості трудовитрат, у той час, як придбання даних товарних груп згідно з інформацією з ЄРПН у TOB «ТРЕОМ» відсутнє.

В договорі поставки від 16.05.2016 № 16/05 у Розділі 10 зазначено «Місцезнаходження і реквізити сторін» зазначено розрахунковий рахунок TOB «ТРЕ ОМ»: №5721 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 326610», проте за даними бази даних ДФС 1С «Податковий блок» зазначений рахунок відкрито 17.05.2016, а договір, наданий до перевірки підписано 16.05.2016, що свідчить про невідповідність зазначеного договору вимогам чинного законодавства, оскільки зазначений у ньому рахунок станом на дату укладання ще не було відкрито.

Тобто, виконання договорів позивача не підтверджується дослідженими судом документами, так як вони не відповідають вимогам, встановленим ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позивачем не підтверджено транспортування товару за договорами, відсутні подорожні листи, а також не підтверджено здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, отриманого від контрагентів товару.

ТОВ "ДАЙЛКОМ" не подано до органу ДФС звіт про суми нарахованої заробітної плати працівників за формою, штатна чисельність у 2016 році становила 1 особу.

Відповідно до змісту ст. 44 ПК України, платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Позивачем не надано первинні документи, які б саме підтверджували здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами та чи спричинили вони реальні зміни в майновому стані підприємства.

Відповідно до п.п.141.4.1 п.141.4 ст.141 ПК України, будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеною цією статтею. Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Відповідно до пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України: резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Згідно з п. 103.2 ст. 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Між TOB «Вентура» (Позичальник), з однієї сторони, та компанією «RJDL LIMITED» (Великобританія) (Кредитор), з іншої сторони, укладено контракт цільового кредиту в іноземній валюті від 26.03.2003 б/н, про отримання кредиту на суму 80000,00 дол. США. Термін погашення кредиту - 26.03.2006 р.

Згідно з додатковою угодою від 15.03.2006 р. №1 термін дії контракту продовжено до 26.03.2015 р. Додаткову угоду до цільового кредиту в іноземній валюті від 26.03.2003 р. б/н з компанією «RJDL LIMITED» (Великобританія) щодо подальшого продовження терміну дії контракту до перевірки не надано. Уповноважений банк - АКБ «ХФБ Банк Україна», МФО 320724.

У відповідності до додаткової угоди від 15.03.2015 р. №2 обслуговування операцій за контрактом з 24.09.2015 р. буде здійснюватися ПАТ КБ «Приватбанк», розмір виплат за користування кредитом (з урахуванням комісій, неустойки та інших установлених договором платежів, у тому числі санкцій за неналежне виконання умов договору), не повинен перевищувати 11% річних. Мета надання кредиту - фінансування виробничих програм і валютних та невалютних витрат позичальника по вирощуванню та налагодженню переробки сільськогосподарської продукції.

До перевірки позивачем надано реєстраційне свідоцтво від 14.04.2003 р. №2482 щодо реєстрації Головним управлінням Національного банку України по м. Києву та Київський області контракту цільового кредиту в іноземній валюті від 26.03.2003 б/н, укладеного між компанією «RJDL LIMITED» (Великобританія) та TOB «Вентура», повідомлення Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київський області від 24.09.2015 №2482/1 про реєстрацію змін до контракту цільового кредиту в іноземній валюті від 26.03.2003 б/н.

Перевіркою встановлено здійснення виплати доходу нерезиденту джерелом походження з України (відсотки по кредиту) компанії «RJDL LIMITED» (Великобританія), водночас податок не утримано та не сплачено, а саме: TOB «Вентура» 22.10.2015 р. на розрахунковий рахунок компанії «RJDL LIMITED» (Великобританія) перераховано відсотки за користування кредитом на суму 49074,00 дол. США (еквів. 1259757,75 грн.).

TOB «Вентура» у 2015 році було платником фіксованого с/г податку. Податкову декларацію з податку на прибуток підприємств не подано, податок на прибуток, згідно з п.297.1 ст. 297 Податкового Кодексу України, не сплачено. TOB «Вентура» подано податкову декларацію з фіксованого сільськогосподарського податку.

При проведенні перевірки посадовим особам контролюючого органу було надано для перевірки оригінал та належним чином завірену копію рішення компанії «RJDL LIMITED» від 20.05.2002 р., яке підтверджує наявність у компанії-засновника TOB «Вентура» статусу податкового резиденства у Сполученому Королівстві Великої Британії Північної Ірландії, що підтверджується актом перевірки.

У відповідності до п.п. 103.4, 103.5 ст. 103 ПК України, підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України. Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що компанія «RJDL LIMITED» є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, TOB «Вентура» до перевірки не надано, як і до суду першої інстанції.

Доход нерезидента, отриманий у вигляді процентів по кредиту на суму 49074,00 дол. США (еквів. 1 259 757,75 грн.) підлягає оподаткуванню, відповідно до пп.141.4.1, пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України за ставкою 15 %.

Відтак, підтверджується заниження TOB «Вентура» податку на прибуток іноземних юридичних осіб у 2015 році на суму 188964,00 грн., а отже податкове повідомлення-рішення № прийнято у відповідності до вимог законодавства.

Враховуючи викладене у сукупності, апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги. Інші доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі вказаного не спростовують, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентура» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2018 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентура» до Головного управління Державної фіскальної служби у Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 21.08.2018