Справа № 167/706/18
Суддя: Сіліч І. І.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №167/706/18
Провадження №2-а/167/24/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2018 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - ОСОБА_1

з участю позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Львів ДПП, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 07.11.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в Рожищенський районний суд з позовом до Управління патрульної поліції у м.Львів ДПП, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 07.11.2017 року.

Обгрунтовує свої вимоги тим, щo 07 листопада 2017 року лейтенантом поліції бат.4 рота 2 Управління ратрульної поліції у Львівській області ОСОБА_4 на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Дана обставина підтверджується постановою серії ЕАА №203885 від 07.11.2017 року, відповідно до якої він цього дня о 14 год. в м.Львів по вул.Городоцька, 319 , керуючи автомобілем марки «OPEL ZAFIRA», д.н.з MI035DV, проїхав на заборонений сигнал світлофора «жовтий», та не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Вказав, що він в місті та в час зазначений в оскаржуваній постанові, перед тим, як його було зупинено інспектором, проїхав вказане в постанові перехрестя на дозволені сигнали світлофора, а саме зелений та миготливий жовтий, що повністю узгоджується з Правилами дорожнього руху України. Що стосується страхового полісу, то на вимогу інспектора, він відмовився його предявити, так як не вчинив жодного порушення ПДР.

Таким чином, вважає, що постанова є незаконною, оскільки не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням чинного законодавства, тому просить суд визнати дії інспектора щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними, визнати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №203885 протиправною та скасувати її.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали повністю, з підстав зазначених в позовній заяві, просять задовольнити їх. Разом з тим, суду пояснили, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена безпідставно і з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки під час руху автомобілем ОСОБА_2 жодних правил дорожнього руху не порушив, про що він повідомив працівнику поліції, однак останній його пояснення до уваги не взяв.

У встановлений ч.1 ст.261 КАС України строк від представника відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому він просить залишити позовну заяву без розгляду, так як 07.11.2017 року в м.Львів на вул.Городоцькій, 319 працівниками поліції дійсно був зупинений автомобіль марки «OPEL ZAFIRA», д.н.з MI035DV під керуванням ОСОБА_2. Відносно останнього було проведено розгляд справи та винесено оскаржувану постанову. На місці події отримати копію постанови ОСОБА_2 відмовився. Таким чином, позивач 07.11.2017 року достовірно знав про винесення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення. Однак, не зважаючи на це, звернувся до суду лише 13.06.2018 року. За цих умов, позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду із позовом.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем винесена постанова ЕАА №203885 від 07.11.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 07.11.2018 року о 14 год. в м.Львів по вул.Городоцька, керуючи автомобілем «OPEL ZAFIRA», д.н.з MI035DV, проїхав на забороняючий сигнал світлофора «жовтий» та не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. На позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. (а.с.5).

У відповідності до п.4 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такий превентивний захід як зупинення транспортного засобу.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП, забороняється керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Позивачем не надано доказів того, що у нього наявний поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»). До матеріалів позовної заяви позивачем страховий поліс не долучено, будь-яких інших доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем порушення ПДР, суду не надано.

Разом з тим, позивач сам підтвердив той факт, що він відмовився надати для огляду страховий поліс.

Поряд з цим, суд відхиляє доводи позивача щодо випадків, коли страховий поліс обов'язково пред'являється працівникам поліції, виходячи з таких міркувань.

Згідно пп. ґ) п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до вимог п.п. а) п.2.4. ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Дійсно, як на це покликається позивач, згідно п.21.2 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Проте, згідно п.21.3 ст.21 цього ж Закону, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

При цьому, нормами п.21.3 ст.21 зазначеного Закону не передбачено, що водій транспортного засобу не зобов'язаний пред'являти страховий поліс на вимогу працівників поліції при обставинах, не зазначених в п.21.2 ст.21 Закону.

Поряд з цим, як вбачається з оскаржуваної постанови, вимога працівника поліції про пред'явлення страхового полісу була зумовлена перевіркою документів, визначених в п.2.1 ПДР України, після порушення позивачем вимог ПДР України, зокрема проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

Згідно п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, суд вважає, що дії відповідача стосовно перевірки наявності страхового полісу в позивача, в даному випадку були правомірними та законними.

Крім того, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП повністю доведена. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, судом не здобуто, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені останнім з метою уникнення адміністративної відповідальності.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невідємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Решта доводів позивача не спростовують висновків суду, а тому суд відхиляє їх за безпідставністю.

Таким чином, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_2 від 07.11.2017 року відповідає вимогам ст.283 КУпАП, винесена уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст.ст.7, 9, 22, 33, ст.ст.126, 251, 252, 280, 287, 288 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Львів ДПП, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 07.11.2017 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.08.2018 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч