Справа № 804/3602/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2018 року

Київ

справа №804/3602/13-а

адміністративне провадження №К/9901/9113/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуНікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
на постановуДніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року (суддя С.В. Ніколайчук)
та ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року (колегія суддів у складі: Т.І. Ясенова, О.В. Головко, А.В. Суховаров)
у справі№ 804/3602/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс Дніпровський»
доНікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
проскасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс Дніпровський» (далі - ТОВ «Птахокомплекс Дніпровський») звернулось до суду із адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 20 лютого 2013 року №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки відповідача спростовуються оформленими належним чином первинними документами та реальністю виконаних господарських операцій зі спірними контрагентами, відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, залишеною без змін Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби № від 20 лютого 2013 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з необґрунтованості висновків відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій, проведених позивачем з контрагентами, підтверджується первинними документами, а також з безпідставності висновків контролюючого органу щодо того, що позивачем порушено спеціальний режим оподаткування, оскільки податковим органом не доведено, з яких поточних рахунків і які суми були перераховані контрагентам неправомірно, що мали бути перераховані зі спеціального рахунку. Відтак, висновки акта не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення було винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судові рішення були ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що наявність у позивача належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями актів виконаних робіт та податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/робіт/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податків.

У письмових запереченнях на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачу пред'явлено направлення від 21 січня 2013 року №59/221 на проведення перевірки та вручено копію наказу «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» №94 від 21 січня 2013 року головному бухгалтеру ТОВ «ПК Дніпровський».

У період з 21 січня 2013 року по 30 січня 2013 року на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Птахокомплекс Дніпровський» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Агро-Ера» за січень 2011 року, з ТОВ «Фотоком» за червень 2011, з ТОВ «Ангстрем Континенталь» за червень 2012 року, з ТОВ «»ІДЕЯ РІСТОРЧ» за липень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт від 30 січня 2013 року № 360/221/36020648, яким зафіксовано порушення позивачем ст. 185, ст. 188, ст. 198, ст. 201, ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ по податкових (скорочених) деклараціях сільськогосподарських підприємств всього за перевіряємий період у сумі 1477130,70 грн., в тому числі за січень 2011 року у сумі 661689,07 грн., за червень 2011 року у сумі 715,75 грн., за лютий 2012 року у сумі 74758,08 грн., за березень 2012 року у сумі 494397,18 грн., за квітень 2012 року у сумі 119000,00 грн., за червень 2012 року у сумі 126250,62 грн., за липень 2012 року у сумі 320,0 грн.

Виявлені порушення відповідач пов'язує не підтвердженням реальності здійснення господарських операцій ТОВ «Птахокомплекс Дніпровський» з ТОВ «Агро-Ера», ТОВ «Фотоком», ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ «ВК Віконні системи», ТОВ «Акопт», ТОВ «ІДЕЯ РІСЬОРЧ», їх виду, обсягу, якості та розрахунків, а також дефектністю первинних документів, відсутністю об'єктів оподаткування.

На підставі акта перевірки №360/221/36020648 від 30 січня 2013 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 лютого 2013 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 1425210,30 грн. (штрафні санкції).

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що позивач, здійснюючи господарську діяльність з вирощування курчат бройлерів, направлену на досягнення економічної вигоди та отримання прибутку, уклав наступні договори:

1.з ТОВ «Агро-Ера»:

- договір поставки жмиха соняшника №1160/ПД/21.12 від 21 грудня 2010 року; №1277-ПД/22.01 від 21 січня 2011 року всього в кількості 902,38 т. на суму 2165712,00 грн., в т.ч. ПДВ 340952,00 грн.;

- договір поставки жмиха соєвого №1242-ПД/12.01 від 04 січня 2011 року; №1245-ПД/12.01 від 11 січня 2011 року всього в кількості 242,36 т. на суму 913989,00 грн., в т.ч. ПДВ 152331,50 грн.;

- договір поставки масла соєвого №1243-ПД/12.01 від 11 січня 2011 року, №1158-ПД/21.12 від 21 грудня 2010 року, №1291-ПД/21.01 від 19 січня 2011 року; №1276-ПД/21.01 від 21 січня 2011 року всього на суму 1819088,00 грн., в т.ч. ПДВ 303181,33 грн.

2. з ТОВ «Ангстрем Континенталь» договір поставки сої №П377 від 21 лютого 2012 року, №П610 від 13 березня 2010 року всього на суму 3414931,56 грн., в т.ч. ПДВ 569155,26 грн.

3. з ТОВ «Акопт» договір поставки сої №П1044 від 24 квітня 2012 року всього на суму 757503,70 грн., в т.ч. ПДВ 126250,62 грн.

4. з ТОВ «ІДЕЯ РІСЬОРЧ» договір по виконанню ремонтних робіт транспортного засобу №461 від 04 липня 2012 року всього на суму 1920,00 грн., в т.ч. ПДВ 320,00 грн.

5. з ТОВ «Віконні системи» договір щодо виконання будівельно-монтажних робіт №24 від 18 квітня 2012 року всього на суму 714000, 00 грн., в т.ч. ПДВ 199000,00 грн.

6. з ПП «Фотоком» договір щодо поставки оргтехніки №70 від 10 січня 2011 року всього на суму 18168,84 грн., в т.ч. ПДВ 3028,14 грн.

Суди попередніх інстанцій, надаючи оцінку обставинам справи та досліджуючи правильність врахування позивачем у податковому обліку витрат на оплату придбаних у контрагентів товарів та робіт, дійшли правильного висновку, що реальність господарських операцій позивача за наведеними договорами підтверджується первинними документами податкового обліку, які містять всі необхідні реквізити, в тому числі найменування та кількість переданого товару, підписи уповноважених осіб, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов'язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України.

При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов(умови передачі товару, оплати, вимоги до якісних та кількісних характеристик), вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм попередні судові інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшли правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судами були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту на підставі податкових накладних, виданих контрагентами.

Поруч з цим, судами правильно взято до уваги, що в обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на актах перевірок контрагентів позивача по ланцюгу постачання, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

При цьому цілком об'єктивно враховано, що наявність або відсутність окремих документів, таких як товарно-транспортні накладні, а так само помилки у їх оформленні не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції.

Підсумовуючи вищевикладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про непідтвердження податковим органом порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду