Справа № 1240/2254/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17 серпня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2254/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Лисичанського міського управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в якому позивач просив суд:

- визначити неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу трудового стажу у якості генерального директора в фірмі Партнер з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року;

- зобовязати відповідача зробити перерахунок позивачу трудового стажу, зарахувавши період праці в фірмі Партнер з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року;

- визначити неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу трудового стажу в відділі позавідомчій охорони м. Свободного Амурської області РФ електромонтером охоронно-пожежної сигналізації з 04 квітня 1980 року по 27 листопада1980 року;

- зобовязати відповідача зробити позивачу перерахунок трудового стажу, зарахувавши період праці в відділі позавідомчій охорони м. Свободного Амурської області РФ електромонтером охоронно-пожежної сигналізації з 04 квітня 1980 року по 27 листопада 1980 року.

Ухвалою суду від 03 серпня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху.

Позивачу запропоновано протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня отримання копії даної ухвали шляхом надання до суду: уточненої позовної заяви, яка має узгоджуватись з вимогами статей 9, 42, 43, 47 КАС України, а саме з визначенням суб'єктного складу відповідача, разом з копіями позовної заяви відповідно до кількості учасників справи; доказів про сплату судового збору у розмірі 1409,60 (одна тисяча чотириста девять гривень) 60 коп. на вказані реквізити або доказів, які б підтвердили підстави для звільнення від сплати судового збору згідно частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір.

13 серпня 2018 року до відділу діловодства та обліку звернень громадян суду (канцелярію) позивачем надано уточнений адміністративний позов, в якому зазначено відповідачем управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

В частині несплати судового збору за подання позову до адміністративного суду позивачем зазначено, що він звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог пунктів шостого, двадцять першого, двадцять другого частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір, оскільки даний адміністративний позов витікає саме з цілої низки кримінальних проваджень, які повязані з наслідками позбавлення його права власності на рухоме майно та із знищенням його нерухомого майна, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Зазначає, що він має додаткову пільгу щодо сплати судового збору у звязку з тим, що він є постраждалим від бойовиків та проросійських військ, під час окупації міста Лисичанська Луганської області (під час АТО), та саме у звязку з порушенням права власності на його нерухоме та рухоме майно у справах за позовами в ЄСПЛ до держави-агресора Російської Федерації, про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди під час окупації. Дані обставини і право на пільгу щодо сплати судового збору підтверджені здійсненням відносно нього та його власності теракту проросійських збройних формувань 22 липня 2014 року, які під час обстрілу м. Лисичанська Луганської області зруйнували його житло і тим самим, після звільнення міста Лисичанська Луганської області 25 липня 2014 року Збройними силами України та іншими проукраїнськими військовими формуваннями, створили необхідність перевести деякі вцілілі особисті речі, та частково вцілілий домашній архів за часи трудової діяльності (за 40 років), в приватний гараж.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати, повернення судового збору, відстрочення та розстрочення сплати судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір з відповідними змінами від 25 липня 2018 року (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно із частиною першою статті 3 Закону України Про судовий збір судовий збір, зокрема, справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом першим пункту третього частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абзац 2 частини третьої статті 6 Закону України Про судовий збір).

В позовній заяві позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру.

З огляду на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року - 1762,00 грн., встановлений статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік та враховуючи кількість заявлених немайнових вимог, позивач за подання даної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1409,60 грн. (704,80 грн.+704,80 грн.).

Статтею пятою Закону України Про судовий збір визначені пільги щодо сплати судового збору.

Пунктом шостим частини першої статті 5 ЗУ Про судовий збір закріплено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів двадцять першого та двадцять другого частини першої статті 5 ЗУ Про судовий збір встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у звязку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно; за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у звязку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

З аналізу наведених норм слідує, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі за вказаними категоріями позовів. Тобто, у разі подання позовів про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у звязку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно; про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення; до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у звязку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Зі змісту адміністративного позову та уточненого адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в якому просить: визначити неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу трудового стажу у якості генерального директора в фірмі Партнер з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року; зобовязати відповідача зробити перерахунок позивачу трудового стажу, зарахувавши період праці в фірмі Партнер з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року; визначити неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу трудового стажу в відділі позавідомчій охорони м. Свободного Амурської області РФ електромонтером охоронно-пожежної сигналізації з 04 квітня 1980 року по 27 листопада 1980 року; зобовязати відповідача зробити позивачу перерахунок трудового стажу, зарахувавши період праці в відділі позавідомчій охорони м. Свободного Амурської області РФ електромонтером охоронно-пожежної сигналізації з 04 квітня 1980 року по 27 листопада 1980 року.

Таким чином, позовні вимоги, предявлені до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, стосуються визначення трудового стажу ОСОБА_1, а саме: зарахування до трудового стажу періодів роботи позивача: з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року на посаді генерального директора в фірмі Партнер; з 04 квітня 1980 року по 27 листопада 1980 року на посаді електромонтера охоронно-пожежної сигналізації в відділі позавідомчій охорони м. Свободного Амурської області РФ. При цьому, прохальна частина позову не містить вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у звязку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно; про відшкодування майнової та/або моральної шкоди у звязку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, позивачем чітко сформовані та заявлені вимоги до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, які зовсім не повязані із обставинами знищення нерухомого майна позивача, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що встановлюються у рамках кримінальних проваджень та обставинами справи, що знаходиться на розгляді в ЄСПЛ, за позовом ОСОБА_1 до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди під час окупації. Тобто, позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання неправомірними та зобовязання вчинити певні дії не є похідним від обставин, що встановлюються у рамках кримінальних правопорушень, та у справі, що розглядається у ЄСПЛ за позовом ОСОБА_1

Оскільки позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, в якому чітко сформовані позовні вимоги про визначення трудового стажу ОСОБА_1, а саме: зарахування до трудового стажу періодів роботи позивача: з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року на посаді генерального директора в фірмі Партнер; з 04 квітня 1980 року по 27 листопада 1980 року на посаді електромонтера охоронно-пожежної сигналізації в відділі позавідомчій охорони м. Свободного Амурської області РФ. При цьому, прохальна частина позову не містить вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у звязку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно; про відшкодування майнової та/або моральної шкоди у звязку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, тому позивач при зверненні до суду з даним позовом зобовязаний сплатити судовий збір, встановлений вимогами Закону України Про судовий збір та враховуючи кількість заявлених немайнових вимог, у розмірі 1409,60 грн. (704,80 грн.+704,80 грн.).

Оскільки позивачем не виконано ухвалу суду від 03 серпня 2018 в частині сплати судового збору за подання позову до суду, суддя дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню у звязку з не усуненням позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом.

За приписами пункту першого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання неправомірними та зобовязання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Розяснити позивачу, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_2