Справа № 2а-263/08/0970
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"21" серпня 2018 р. справа № 2a-263/08/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Біньковської Н.В.,

суддів: Главача І.А., Скільського І.І.

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,

представника заявника Івано-Франківської обласної державної адміністрації - Зітинюк Н.Ю.

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, визнання дій та рішень протиправними та зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 в адміністративній справі № 2а-263/08/0970, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2012, частково задоволено позов ОСОБА_4 до Головного управління регіонального розвитку та будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Визнано протиправним і скасовано наказ начальника Управління капітального будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації №м4-к від 13.02.2002 року в частині звільнення ОСОБА_4 з посади спеціаліста відділу обліку та звітності згідно з п.1 ст.30 Закону України „Про державну службу", стягнено з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 року по 02.01.2011 року за 1676 робочих днів в розмірі 134817,44 гривень з проведенням відрахувань загальнообов'язкових зборів та платежів та 10000 гривень моральної шкоди, визнано ОСОБА_4 такою, що звільнена з посади спеціаліста за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з ліквідацією Управління капітального будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації, зобов'язано Івано-Франківську обласну державну адміністрацію внести до трудової книжки ОСОБА_4 запис про присвоєння їй 13 рангу державного службовця відповідно до наказу №56 від 12.07.1995 року, допущено негайне виконання постанови суду в частині стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за один місяць в розмірі 1769,68 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаної постанови, 17.12.2012 Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист за №2а-263/08/0970, в тому числі про стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 року по 02.01.2011 року за 1676 робочих днів в розмірі 134817,44 грн. з проведенням відрахувань загальнообов'язкових зборів та платежів.

Вказаний виконавчий лист звернуто до примусового виконання. На даний час виконавче провадження триває.

08.06.2018 Державною казначейською службою України на підставі платіжного доручення Міністерства юстиції України здійснено перерахування коштів у сумі 134817,44 грн. на користь ОСОБА_4

Івано-Франківською обласною державною адміністрацією (надалі також - заявник, боржник) подано заяву про визнання зазначеного виконавчого листа №2а-263/08/0970 від 17.12.2012 таким, що не підлягає виконанню. Заява обґрунтована тим, що судове рішення щодо стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 року по 02.01.2011 року за 1676 робочих днів в розмірі 134817,44 грн. виконано Міністерством юстиції України в рамках виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Тихонова та інші проти України», зокрема, кошти в сумі 134817,44 перераховано на рахунок ОСОБА_4, а тому існує ризик подвійного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду та повторного перерахунку ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 134817,44 грн.

Представник Івано-Франківської обласної державної адміністрації в судовому засіданні заяву підтримала, просила визнати виконавчий лист за №2а-263/08/0970 від 17.12.2012 щодо стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 року по 02.01.2011 року за 1676 робочих днів в розмірі 134817,44 грн. з проведенням відрахувань загальнообов'язкових зборів та платежів таким, що не підлягає виконанню, оскільки судове рішення виконано Міністерством юстиції України шляхом перерахування на рахунок стягувача 134817,44 грн. Зазначила, що розрахунок та відрахування загальнообов'язкових зборів і платежів із вказаної суми заробітної плати за час вимушеного прогулу не проведено.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви. Зазначив, що судове рішення в повному обсязі не виконано, зокрема не здійснено відрахувань загальнообов'язкових зборів та платежів. Постанова суду в добровільному порядку не виконана, підстави, визначені статтею 374 Кодексу адміністративного судочинства для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Розглянувши подану заяву, суд прийшов до висновку, що вищевказана заява до задоволення не підлягає з огляду на нижчевикладене.

За змістом статті 374 Кодексу адміністративного судочинства суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є: 1) помилкова видача судом виконавчого документу; 2) відсутність повністю чи частково обов'язку боржника у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) інші причини.

Як підставу для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, боржник зазначає добровільне виконання обов'язку.

На переконання суду, добровільне виконання судового рішення як підстава визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, може мати місце у разі припинення зобов'язань внаслідок добровільного виконання обов'язку боржника поза межами виконавчого провадження.

Так, у пункті 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі.

Разом з цим, суд не погоджується із твердженнями боржника про виконання судового рішення в повному обсязі.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України однією із основних засад судочинства визначено принцип обов'язковості судових рішень.

Частина друга статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як зазначалось судом, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 року у справі за №2а-263/08/0970 судом, серед іншого, стягнуто з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14.02.2012 по 02.02.2011 за 1676 робочих днів в розмірі 134817,44 грн. з проведенням відрахувань загальнообов'язкових зборів і платежів.

Сума виплат за період вимушеного прогулу з вини роботодавця згідно статей 235, 236 Кодексу законів про працю України, п.п. «з» п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 08.02.1995 року, розраховується як середня заробітна плата. Тобто, виплати, які включаються до середньої заробітної плати при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу є заробітною платою за час коли особа не могла її отримувати у зв'язку з незаконним своїм звільненням і відносяться до фонду оплати праці.

Обов'язок та порядок здійснення відрахувань загальнообов'язкових зборів та платежів із сум заробітної плати визначені нормами законодавства.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, не обчислення, не нарахування і не сплата страхових внесків із сум заробітної плати за час вимушеного прогулу позбавить позивача страхового стажу за період вимушеного прогулу у зв'язку з її незаконним звільненням та відповідно прав передбачених Конституцією України.

Представник Івано-Франківської обласної державної адміністрації в судовому засіданні зазначила, що боржником загальнообов'язкові збори та платежі із заробітної плати ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу не обчислені, не нараховані, їх сплата не здійснена.

Отже, твердження заявника про виконання в повному обсязі постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду щодо стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.02.2012 по 02.02.2011 за 1676 робочих днів в розмірі 134817,44 грн. з проведенням відрахувань загальнообов'язкових зборів і платежів, та, як наслідок, наявності підстав для визнання виконавчого листа від 11.12.2012 року №2а-263/08/0970 таким, що не підлягає виконанню, є помилковим і не відповідає дійсності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 11.12.2012 року №2а-263/08/0970 щодо стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 року по 02.01.2011 року за 1676 робочих днів в розмірі 134817,44 гривень з проведенням відрахувань загальнообов'язкових зборів та платежів.

Керуючись статтями 374, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа№2а-263/08/0970 від 11.12.2012 року таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 256, 295, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя /підпис/ Біньковська Н.В.

суддя /підпис/ Главач І.А.

суддя /підпис/ Скільський І.І.

Ухвала складена в повному обсязі 21.08.2018 р.