Справа № 705/4274/17
Суддя: Коваль А. Б.
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/4274/17
2-а/705/84/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

при секретарі Остропольській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати протиправним порушення з боку Уманського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відносно нього, інваліда ІІ групи(безстроково), учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щодо невиконання вимог ст.ст.22,46 Конституції України, відмови провести нарахування та виплату належних йому державних пенсій (основної та додаткової) згідно ст. 49-54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796 ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язати відповідача негайно поновити його Конституційне право щодо отримання ним державної пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2 групи у розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, здійснивши відповідне нарахування з урахуванням положень ст. ст. 49-54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796 ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплачувати зазначену пенсію довічно.

Позивач посилається на те, що з 29 жовтня 2015 року перебуває на обліку в Уманському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області та отримує державну пенсію за шкоду заподіяну здоровю при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Починаючи з перших хвилин аварії на четвертому енергоблоці Чорнобильської АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року, українська держава взяла на себе зобовязання не тільки сплачувати учасникам ліквідації цієї аварії заробітну плату, підвищену до 16 кратного розміру в залежності від реального рівня радіації в місці проведення робіт, але й надала безпрецедентні гарантії в разі каліцтва або захворювання, викликаного аварією на Чорнобильській АЕС, пенсії призначалися в порядку, передбаченому чинним, на той час законодавством у випадку трудового каліцтва або професійного захворювання відповідно до Правил, затверджених ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 03 липня 1984 року № 690.

Вказані правила регулювали щомісячні виплати компенсацій витрати заробітної плати, понад розмір соціальної державної пенсії, встановленої для всіх громадян ОСОБА_3 РСР на випадок втрати працездатності, виключно для працюючих, службовців, які отримали травми, професійні захворювання внаслідок порушення норм безпеки, відсутності контролю за обовязковими вимогами санітарного законодавства з боку держави.

Виключно для інвалідів ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС українська держава встановила, що працівники та службовці, які отримали професійну хворобу, пенсії повинні нараховуватись відповідно до Списку № 1, затвердженому ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 без обмежень, незалежно від тривалості праці в шкідливих умовах.

Неодноразово звертаючись до Уманського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ, він отримував незаконну та безпідставну відмову. Він вважає, що дії відповідача є протиправними, оскільки порушують його конституційне право, тому і змушений звернутися з відповідним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив суд задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову при цьому надав суду письмове заперечення проти позову.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу в судовому засіданні, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія) та являється інвалідом 2 групи довічно в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення серії А №132544 від 07.02.2012 року.

З 29 жовтня 2015 року позивач перебуває на обліку в Уманському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області та отримує пенсію по інвалідності відповідно ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інвалід-ліквідатор ЧАЕС 2-ої групи. Однак, у зв'язку з набранням з 19 червня 2011 року чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI та прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 6 липня 2011 року № 745, проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого її розмір зменшився.

28 грудня 2014 року на підставі Закону № 76-VII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»статті 50,54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»викладені в новій редакції, де умови, порядок призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

У вересні 2017 року позивач звернувся до Уманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області з відповідною заявою про проведення нарахування та виплати належних йому державних пенсій як інваліду-ліквідатору ЧАЕС у відповідність до Конституції України, але 28.09.2017 року отримав письмову відмову та вважає, що зазначена відмова відповідача являється грубим порушенням вимог ст.ст.22,46 Конституції України.

Відповідно до ч. 1ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3ст. 46 Конституції України, пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 49 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII(далі -Закон № 796-XII), пенсії особам, віднесеним до 1 категорії, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до абз. 3ст. 50 Закону - № 796-XII(у редакції, що діяла до 01 січня 2015 року), особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4статті 54 Закону - № 796-XII(у редакції, що діяла до 01 січня 2015 року) встановлено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

З 01.01.2015 року набув чинності Закон України„Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", яким ст.ст.50,54 Закону - № 796-XIIбули викладені у новій редакції.

Так, ст. 50 Закону - № 796-XII(на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 3ст. 54 Закону - № 796-XII(в редакції, яка діє на даний час), умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 був затверджений «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок № 1210).

Згідно з п.п. 1 п. 11 Порядку мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС II групи інвалідності становить 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п. 13 Порядку щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно доЗакону - № 796-XII, особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідам IІ групи виплачується у розмірі 379 грн. 60 коп.

Судом встановлено, що відповідачем пенсія позивачу нараховується та виплачується в розмірах, встановлених постановою КМУ від 23.11.2011р. № 1210„Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підставі Закону № 76-VII„Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" 28.12.2014 року статті50,54 Закону - № 796-XIIвикладені в новій редакції, де умови, порядок призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно ч.1ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України є органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто Кабінету Міністрів України надано право визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в п.п.2, 3ст.116 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року щодо відповідності Конституції України(конституційності) пункту 4 розділу VІІ„Прикінцеві положення" Закону України„Про Державний бюджет України на 2011 рік", було визнано таким, що відповідаєКонституції України(є конституційним), пункт 4 розділу УІІ„Прикінцеві положення" Закону України„Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року з наступними змінами, де Конституційний Суд України зазначив, що Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Також,рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 рокувизначено, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Крім того, рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частини першої, другої та третьої статті95, частини другої статті96, пунктів 2,3,6 статті116, частини другої статті124, частини першої статті129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України від 25 січня 2012 року №3рп/2012 встановлено, що нормативно - правові акти Кабінету міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає приходить до висновку про правомірність відмови відповідача у здійсненні перерахунку позивачу пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії у розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, оскільки нарахування та виплата пенсії останньому здійснюється у відповідності до вищезазначених законодавчих актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст 72 цього Кодексу.

Тому, враховуючи вищевикладене,суд з урахуванням наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому в задоволенні його позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243, 297 КАС України, суд,-

В И Р ІШ И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Анатолій Борисович Коваль