Справа № 817/89/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/89/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" серпня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2018 р. у справі за позовом Підприємця ОСОБА_2 до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -

суддя в 1-й інстанції - Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 Підприємець ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №1190-13, №1191-13, №1192-13 від 30.06.2016 з податку на майно (нерухомість) з підстав відсутності такого податку в 2015 році.

В обґрунтування позову зазначає, що 29.09.2017 до Сарненської об'єднаної державної податкової Головного управління ДФС у Рівненській області було подано заяву по зарахуванню помилково сплачених коштів до місцевого бюджету в розмірі 6 498, 24 грн., які були зараховані інспекцією в рахунок сплати податку на майно (нерухомість), відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік, - в сплату даного податку за податковий період - 2016 рік та переглянути податкові повідомлення-рішення щодо нарахування даного податку за 2015 рік: №1190-13, №1191-13, №1192-13 від 30.06.2016. Позивач вважає, що підставою для перегляду податкових повідомлень-рішень є відсутність даного податку в 2015 році. 27.10.2017 на адресу позивача надійшло рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 26.10.2017 за №1820/ФОП/17-00-52-02 по розгляду заяви від 28.09.2017. Даним рішенням було відмовлено у вимогах заяви. Підставами для відмови були: - ст. 265 Податкового кодексу України - в редакції з 01.01.2015, за якою податок на майно складається в тому числі з податку на майно, відмінне від земельної ділянки; - пп.266.1.1 п.266.1. ст.266 Податкового кодексу України, яким передбачено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості; - пп.266.6.1 п.266.6 ст.266, пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, які вказують на елементи даного податку, особу відповідальну за його нарахування; ст.10, п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України - за якими місцевий орган самоврядування має право встановлювати місцеві податки. Не погодившись з даним рішенням Головного управління ДФС у Рівненській області, позивачем 06.11.2017 було направлено до Державної фіскальної служби України скаргу. У відповіді Державної фіскальної служби України від 05.12.2017 були наведенні ті ж самі підстави відмови, що і в рішенні Головного управління ДФС України від 29.09.2017.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 30.06.2016: №1190-13, відповідно до якого ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік у розмірі 2124,19 грн.; №1191-13, відповідно до якого ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік у розмірі 3864,71 грн. та №1192-13, відповідно до якого ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік у розмірі 510,34 грн.

Присуджено ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДФС у Рівненській області звернулось до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення Берестівської сільської ради від 27.01.2017 № 300 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" виходячи із пріоритетності норм Податкового кодексу України та з імперативності положення ПК України, а саме: "В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом" застосовується лише на бюджетний період, що припадає на 2016 рік, а не на 2015 рік.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.16).

30.06.2016 Сарненською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області (Дубровицьке відділення) на підставі пп.54.3.3 п. 54.3 ст.54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України прийняті податкові повідомлення-рішення №1190-13, №1191-13, №1192-13, згідно з яким визначено позивачу грошове зобов'язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" на загальну суму 6 499, 24 грн. за 2015 рік (а.с.20-22).

Головним управління ДФС у Рівненській області листом від 26.10.2017 за №1820 /ФОП/17-00-52-02 надано відповідь ОСОБА_2 в якій вказано, що податок на нерухоме майно в сумі 6 499, 24 грн. правомірно зарахований в рахунок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік, згідно податкових повідомлень-рішень Дубровицького відділення Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області від 30.06.2017 за № 1190-13, №1191-13, №1192-13 (а.с.23)

05.12.2017 листом за №16200/К/99-99-13-03-01-14 Державною фіскальною службою України було надано відповідь на звернення ОСОБА_2 в якій зазначено, що у разі прийняття місцевими радами в межах своїх повноважень та в порядку визначеному ПК України, рішень про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), т.ч. на 2015 рік, у платників податків - фізичних осіб виникає обов'язок щодо сплати податкових зобов'язань з такого податку, в порядку та строки визначені ПК України (а.с.24-25).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (Дубровицьке відділення) від 30.06.2016 №190-13, №1191-13 та №1192-13, відповідно до якого ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 2124,19 грн., у розмірі 3864,71 грн. та у розмірі 510,34 грн., відповідно, за 2015 рік є незаконним та необґрунтованими.

Розглядаючи питання про законність і обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон №71-VIII), яким, шляхом викладення в новій редакції статті 266 ПК України - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування, у відповідності до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України).

Приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України (в редакцій чинній на момент прийняття оспорюваних повідомлень-рішень) визначено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 3 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Відповідно до пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 цією статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України).

Відповідно пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп.266.7.1 п.266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Нормами пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з п.8.1 ст.8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (ст.9 Податкового кодексу України). Поміж тим, відповідно до п.9.4 ст.9 Податкового кодексу України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

Так, у ст.10 Податкового кодексу України встановлено перелік місцевих податків, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (пп.10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п.7.1 ст.7 Податкового кодексу України.

Статтею 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII, що діє з 01.01.2015 року) передбачено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з Податковим кодексом України є місцевим податком.

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а, власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, згідно з пп.12.1.2 п.12.1 ст.12 Податкового кодексу України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Відповідно до п.8.3 ст.8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно до п.4.4 ст.4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п.24 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст.143 Конституції України.

Згідно з п.10.3 ст.10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Приписами п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп.12.3.2 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп.12.3.3 п.12.3 ст.12 ПК України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення).

При цьому, згідно з п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп.12.3.4 ст.12 цього кодексу.

Відповідно до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Приписами підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що серед принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство України, закріплений принцип стабільності, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Таким чином, будь-які зміни до елементів податків та зборів не можуть запроваджуватися раніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

З вищевикладеного вбачається, що для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2015 році, таке рішення мало бути прийнято та оприлюднене до 15 липня 2014 року.

Судом встановлено, що рішенням Берестівської сільської ради №300 від 27.01.2015 ставку податку на об'єкти нежитлової нерухомості на території сільської ради встановлено в розмірі 1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2015 року звітного (податкового) року за 1 кв. м. площі об'єкта (а.с.18-19).

Таким чином, вказане рішення не може застосовуватися для встановлення місцевих податків у 2015 році, оскільки таке рішення мало бути прийнято та оприлюднене до 15 липня 2014 року, а не в січні 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що податкові повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (Дубровицьке відділення) від 30.06.2016 №190-13, №1191-13 та №1192-13, відповідно до якого ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 2124,19 грн., у розмірі 3864,71 грн. та у розмірі 510,34 грн., відповідно, за 2015 рік є незаконними та необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "21" серпня 2018 р.