Справа № 805/4088/18-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 р. Справа№805/4088/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Краматорської міської ради про визнання протиправним та нечинним п.3.3 рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради №439 від 17 вересня 2014 року «Про затвердження норм витрат води у м. Краматорську», -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Виконавчого комітету Краматорської міської ради (надалі Виконком, відповідач) про визнання протиправним та нечинним п.3.3 рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради № 439 від 17 вересня 2014 року «Про затвердження норм витрат води у м. Краматорську».

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача п. 3.3 рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради № 439 від 17 вересня 2014 року «Про затвердження норм витрат води у м. Краматорську» (щодо встановлення відповідальності за нераціональне використання води) прийнято поза межами компетенції виконкому, та може привести до зловживань з боку відповідача. А отже, позивач вважає, що вказаний пункт рішення суттєво порушує його права як споживача питної води, а тому у судовому порядку просить визнати його незаконним та нечинним.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.06.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у пятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

09 липня 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належало затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг та контроль за їх дотриманням. Необхідність у прийнятті оскаржуваного рішення виникла у звязку із приведенням рішення виконкому міської ради щодо норм витрат води у м. Краматорську до норм діючого законодавства, а саме Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630 та Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 21.07.2008 №190 «Про затвердження Правил користування системами централізованого водопостачання в населених пунктах України». По суті заявлених позовних вимог відповідач зазначив, що контролерами КВП «Краматорський водоканал» під час перевірки 22 серпня 2017 року було зафіксовано порушення позивачем норм Правил №190 та п.п. 3.3 рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 17.09.2014 року №439 «Про затвердження норм витрат води у м. Краматорську» (аналогічні норми містяться у Правилах №190, на підставі яких було прийнято спірне рішення), а саме: встановлення тимчасової водопровідної мережі для поливання території, тобто встановлення гусака з краном та приєднання до нього шлангу для поливу; здійснення поливання території домоволодіння, що є приватною власністю; допущення факту нераціонального використання води при відсутності засобу обліку на воді, відповідальність за які позивач несе згідно із законодавством і договором №20901 від 16.03.2007 року, укладеного між КВП «Краматорський водоканал» та позивачем, за нераціональне використання питної води при поливі присадибних ділянок і допущення витоків на власних мережах. Також, відповідач зазначив, що спірне рішення було оприлюднено на офіційному веб-сайті міської ради 18.09.2014 року і саме в такий спосіб інформація про прийняте спірне рішення була доведена до мешканців міста, що відповідає вимогам діючого законодавства. Тому, відповідач вважає правомірним п.3.3 рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 17.09.2014 року №439 «Про затвердження норм витрат води у м. Краматорську», а заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню.

02 серпня 2018 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що взагалі не ставив питання про визнання протиправним прийняття виконкомом рішення про затвердження норм споживання питної води, але п.3.3 рішення, який позивач оскаржує, відноситься до сфери формування єдиної соціально-економічної політики в сфері питної води. При цьому, встановлення правил користування питною водою та водопостачанням відносяться до повноважень центрального органу виконавчої влади, а ніяк не до повноважень виконкому органу місцевого самоврядування. Крім того, позивач вважає некоректним посилання відповідача на п.9.5 Правил користування системами водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, тому ще це стосується тимчасових меж, а п. 3.3 рішення виконкому прийнятий поза межами компетенції виконкому та не відповідає характеру імперативної норми. Стосовно посилань відповідача на ідентичність спірного п.3.3 рішення та п.3.3 Правил позивач зазначив, що спірна частина рішення ніякого відношення до правил не має, не відповідає вимогам Конституції України та Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», тому просив задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2018 року заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено та визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено строк звернення до адміністративного суду.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Миру, 81 (а.с. 7-9).

16 березня 2008 року між КВП «Краматорський водоканал» (виконавець) та позивачем (споживач) був укладений договір №20901 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення населенню приватного сектору, згідно з п.5.1. якого споживач несе відповідальність, у тому числі, за нераціональне використання питної води при поливі присадибних ділянок і допущення витоків на власних мережах (а.с. 23-25).

22 серпня 2017 року контролери КВП «Краматорський водоканал» провели перевірку за адресою: м. Краматорськ, вул. Миру, 81, де мешкає ОСОБА_1, та склали Акт №000104 від 22.08.2017 року про здійснення нарахувань за нераціональне водовикористання, оскільки позивач, в порушення п. 9.5, п.10.1 «Правил користування системами централізованого водопостачання в населених пунктах України»» № 190 та п.3.3 рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 17.09.2014 року № 439 «Про затвердження норм витрат води у м. Краматорську», на території домоволодіння, що є приватною власністю, встановив тимчасову водопровідну мережу для поливання території, тобто встановив гусак з краном та приєднав до нього шланг (а.с. 38-42).

23 квітня 2018 року позивач звернувся до Краматорського міського голови із заявою щодо внесення ним пропозиції до виконкому про скасування п.3.3 рішення №439 від 17 вересня 2014 року, оскільки зазначений пункт фактично встановлює оперативно-господарські санкції, при цьому зміст порушення користування питною водою чітко не визначений та відповідно до цього пункту заборонено проводити полив зі шлангів, проте не зрозуміло, чи є порушенням наповнення ємкості для поливу зі шлангу, тому що у наведеному пункті рішення вказано, що заборонено заповняти спеціальну тару, але не визначено, яку саме (а.с. 15-16).

Листом № С-1514-1-1 від 11.05.2018 року повідомлено позивача, що рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 17.09.2014 року № 439 «Про затвердження норм витрат води у м. Краматорську» прийняте в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом (а.с. 13-14).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів і посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР).

Приписами ст. 7 Конституції України визначено, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

У відповідності до положень ст. 140 Конституції України та ст. 2 Закону № 280/97-ВР місцевим самоврядуванням в Україні є це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 30 Закону № 280/97-ВР визначені повноваження виконавчих органів відповідних рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать в тому числі власні (самоврядні) повноваження:

- встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги (підпункт 2) пункту «а»);

- встановлення нормативів (норм) споживання комунальних послуг у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (підпункт 21 пункту «а»).

Як вбачається зі статті 40 Закону № 280/97-ВР, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 № 2918-III, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води та питного водопостачання належить, в тому числі, вирішення інших питань у сфері питної води та питного водопостачання відповідно до законів України.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (далі Закон № 1875-IV) встановлено, що:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

Також, відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 1875-IV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

До повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, відповідно до ст. 7 Закону № 1875-IV належить:

1) затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм;

2) встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону;

3) затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням;

4) визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

5) управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації;

6) забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості;

7) встановлення зручного для населення режиму роботи виробників та виконавців;

8) інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам;

9) укладання договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг;

10) здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг;

11) проведення моніторингу виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства;

12) вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів.

Таким чином, всі правові відносини щодо водопостачання, водовідведення, затвердження нормативів водопостачання та споживання, а також встановлення контролю за дотриманням норм споживання житлово-комунальних послуг, належать до повноважень органів місцевого самоврядування, якими є відповідні ради та їх виконавчі органи.

А отже, спірний пункт 3.3 рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради № 439 від 17 вересня 2014 року «Про затвердження норм витрат води у м. Краматорську» прийнятий відповідачем, як виконавчим органом міської ради, у межах повноважень, визначених наведеними вище нормативно-правовими актами.

Таким чином, рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради № 439 від 17 вересня 2014 року «Про затвердження норм витрат води у м. Краматорську» (з урахуванням спірного пункту 3.3) прийнято відповідачем у відповідності до положень ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У суду відсутні докази, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України, судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Краматорської міської ради про визнання протиправним та нечинним п.3.3 рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради №439 від 17 вересня 2014 року «Про затвердження норм витрат води у м. Краматорську» відмовити повністю.

Судове рішення складено та підписано 15 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Чучко В.М.