Справа № 808/2082/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року Справа № 808/2082/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) до Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 15, ) про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (далі відповідач або ПАТ ЗАлК), в якій позивач просить суд: стягнути кошти з рахунків платника податків у всіх банках, що належить такому платнику податків ПАТ ЗАлК, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, податковий борг:

- з земельного податку з юридичних осіб в сумі 38846,91 грн.;

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 53744,64 грн.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України) та зазначає, що згідно облікової картки платника у відповідача наявна заборгованість, яка виникла в результаті несплати сум податкового зобовязання по земельному податку з юридичних осіб та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які були самостійно нараховані платником у податкових деклараціях. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі 92591,55 грн.

Ухвалою суду від 08.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №808/2082/18 з викликом (повідомленням) сторін на 03.07.2018.

03.07.2018 представником відповідача надано відзив на позов (вх. №20541), в якому зазначив, що він має право подавати уточнюючі податкові декларації до податкових декларацій протягом 1095 днів, а відтак позивач передчасно звернувся з даним позовом до суду. Зазначив, що позивачем не додано до позову доказів наявності у відповідача готівки та/або наявності грошових коштів на рахунках для погашення податкового боргу. Крім того, відповідач не отримував податкову вимогу, тому цей факт позбавляє позивача можливості звернення до суду. Просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою суду від 03.07.2018 розгляд справи відкладено на 06.08.2018.

06.08.2018 представником позивача надано заяву (вх.№ 24610) про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позов просив задовольнити у повному обсязі.

З урахуванням вимог ст.ст. 205, 229 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження та на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Публічне акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» () зареєстроване в якості юридичної особи, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідач є платником податків та зборів та перебуває на податковому обліку в Запорізькій ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до даних інтегрованої (облікової) картки платника податків та розрахунку податкового боргу за відповідачем рахується податкова заборгованість із земельного податку з юридичних осіб в сумі 38846,91 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплаченої юридичними особами в сумі 53744,64 грн., які підлягають стягненню.

Податковий борг по земельному податку з юридичних осіб (код платежу 18010500) виник на підставі:

1. Поданої відповідачем до контролюючого органу податкової декларації з плати за землю за 2017 рік № НОМЕР_1 від 19.02.2017, якою відповідачем самостійно визначено суму податкового зобовязання:

- по терміну сплати - 30.10.2017, у сумі 7063,08 грн., яка сплачена не була та набула статусу податкового боргу;

- по терміну сплати - 30.11.2017, у сумі 7063,08 грн., яка сплачена не була та набула статусу податкового боргу;

- по терміну сплати - 30.12.2017, у сумі 7063,08 грн., яка сплачена не була та набула статусу податкового боргу;

- по терміну сплати - 30.01.2018, у сумі 7063,05 грн., яка сплачена не була та набула статусу податкового боргу.

2. Поданої відповідачем до контролюючого органу податкової декларації з плати за землю за 2018 рік № НОМЕР_2 від 19.02.2018, якою відповідачем самостійно визначено суму податкового зобовязання:

- по терміну сплати - 02.03.2018, у сумі 10594,62 грн., яка сплачена не була та набула статусу податкового боргу.

Податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплаченої юридичними особами (код платежу 18010400) виник на підставі:

1. Поданої відповідачем до контролюючого органу податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік № НОМЕР_3 від 16.02.2017, якою відповідачем самостійно визначено суму податкового зобовязання:

- по терміну сплати - 29.10.2017, у сумі 26872,32 грн., яка сплачена не була та набула статусу податкового боргу;

- по терміну сплати - 29.01.2018, у сумі 26872,32 грн., яка сплачена не була та набула статусу податкового боргу.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 ст. 287 ПК України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з пунктом 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 Кодексу).

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У зазначені строки податкове зобовязання відповідачем не сплачено, а тому у відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України вважається сумою податкового боргу.

Факт несплати податкового боргу не заперечується відповідачем, підтверджується даними облікової картки платника податків та довідкою щодо стану заборгованості відповідача.

Відповідно до п.54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку визначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв'язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов'язань, позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме, згідно п.59.1 ст.59 ПК України, де визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 ст. 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідачу 08.09.2015 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення була направлена податкова вимога форми «Ю» № 103-23 від 02.07.2015 на суму 3632,55 грн., яка отримана уповноваженим представником відповідача за довіреністю - 23.09.2015.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Таким чином, кодексом не передбачено надіслання податкових вимог на кожну суму боргу, а тому податкові вимоги на борг, що утворився після надіслання вимоги не надсилались.

Відомості з облікової картки платника податків підтверджують факт постійного існування податкового боргу у відповідача з моменту надіслання йому податкової вимоги.

Суд вважає хибними заперечення відповідача, оскільки в строки передбачені Податковим кодексом України самостійно визначені грошові зобовязання ним не сплачені, про що відповідач не заперечує, а отже, відповідно до вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України вони вважаються сумами податкового боргу.

Згідно із п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п. 95.1- 95.3 ст. 95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач доказів сплати заборгованості не надав.

На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 139,143,205,229,243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) до Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 15, ) про стягнення коштів за податковим боргом задовольнити в повному обсязі.

Стягнути кошти з рахунків платника податків у всіх банках, що належить такому платнику податків - Публічному акціонерному товариству Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 15, ), а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, на користь УК у Якимівському районі/отг Кирилівка/ (код одержувача 37997243 в ГУДКС України у Запорізькій області, МФО 813015) податковий борг:

- з земельного податку з юридичних осіб в сумі 38846,91 грн. (тридцять вісім тисяч вісімсот сорок шість гривень девяносто одна копійка) (код платежу 18010500 на р/р 0399;

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 53744,64 грн. (пятдесят три тисячі сімсот сорок чотири гривні шістдесят чотири копійки) (код платежу 18010400 на р/р 0399).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 07.08.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко