Справа № 242/4918/17
Суддя: Капітонов В. І.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/4918/17
Провадження № 2-а/242/17/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Капітонова В.І., розглянувши у спрощеному письмовому провадженні в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 07.11.2017 року звернувся до суду з позовом до Селидовського ОУ ПФУ Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він перебуває на обліку в Селидовському ОУ УПФУ Донецької області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. Закону України «Про пенсійне забезпечення». В травні 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив виключити із розрахунку коефіцієнту заробітку період протягом якого він підлягав загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, та отримував допомогу по безробіттю, неповні місяці роботи та зробити оптимізацію, оптимізувавши період з серпня 2004 року по травень 2006 року. Відповідач здійснив перерахунок пенсії по стажу, але із розрахунку коефіцієнту заробітку період протягом якого позивач підлягав загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття та неповні місяці роботи не були виключені. Крім того, відповідач помилково виключив із коефіцієнту заробітку позивача період з 01.06.2006 року по 31.12.2006 року. З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправними дії щодо не проведення йому перерахунку пенсії по збільшенню стажу та заробітку врахувавши його стаж та заробіток до року 01.05.2017 року, з виключенням із розрахунку коефіцієнта заробітку, періоди протягом яких він підлягав загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, та отримував допомогу по безробіттю, а також неповні місяці роботи та проведення оптимізації, оптимізувавши помилково період з 01.06.2006 року по 31.12.2006 року; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача за його заявою, виключивши період безробіття та неповні місяці роботи та включивши до розрахунку коефіцієнту заробітку помилково виключені періоди з 01.06.2006 року по 31.12.2006 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, в яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Селидовському ОУПФУ Донецької області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 02.07.2009 року, яка призначена відповідно до його особистого звернення. 31.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Селидовського ОУПФУ Донецької області із заявою про перерахунок пенсії по заробітку. На момент звернення страховий стаж позивача склав 31 рік 03 місяці 03 дні, в тому числі 02 роки 01 місяць 07 днів військова служба, 03 роки 04 місяці 10 днів - період навчання, 23 роки 11 місяців 03 дні - робота за ст. ст. 14-25 Шахтарі. На підставі заяви від 31.05.2017 року, було здійснено перерахунок пенсії, оптимізувавши період з 01.08.2004 року по 31.03.2007 року, що є вигідним для позивача. Крім того, позивачу правомірно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.07.2016 року по 31.04.2017 року через відсутність сплати підприємством страхових внесків. У зв'язку з чим, просить відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Селидовському ОУПФУ Донецької області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 02.07.2009 року

31.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Селидовського ОУПФУ Донецької області із заявою до Селидовському ОУПФУ Донецької області про перерахунок пенсії, в якій просив виключити із розрахунку коефіцієнту заробітку період протягом якого він підлягав загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, та отримував допомогу по безробіттю, неповні місяці роботи та зробити оптимізацію, оптимізувавши періоди з серпня 2004 року по травень 2006 року.

З наданого відповідачем розрахунку стажу та заробітку, судом встановлено, що період з 21.10.2000 року по 27.03.2001 року протягом якого ОСОБА_1 підлягав загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, та отримував допомогу по безробіттю та неповні місяця його роботи були враховані Селидовським ОУПФУ Донецької області до коефіцієнту заробітку позивача.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

З наданих суду пояснень та розрахунків пенсії позивача, судом встановлено, що доплати за неповні місяці роботи ОСОБА_1 не здійснювалися і страхові внески є меншими, ніж мінімальний страховий внесок на той період, тому на думку суду, врахування неповних місяців роботи позивача Селидовським ОУПФУ Донецької області до коефіцієнту заробітку є необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

В аспекті ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд вважає необґрунтованою відмову Селидовського ОУПФУ Донецької області щодо виключення періоду з 21.10.2000 року по 27.03.2001 року протягом якого ОСОБА_1 підлягав загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, та отримував допомогу по безробіттю з розрахунку коефіцієнту заробітку.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Постановою КМУ від 12.06.1993 року № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

Так, статтею 113 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

Суд також наголошує, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він працює, дана правова позиція також викладена в інформаційному листі ВАСУ № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року.

Постановою КМУ від 12.06.1993 р. № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Слід зазначити, що відповідно до довідок № 272 від 26.05.2017 року та № 286 від 24.05.2018 року, виданої ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», єдиний соціальний внесок за періоди роботи ОСОБА_1 з 01.07.2016 року по 31.05.2017 року перерахований до Покровської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

В зв'язку з чим, позовні вимоги в частині зарахування вищевказаних періодів роботи позивача до розрахунку коефіцієнта заробітку, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Визначаючи період, з якого позивач має право на перерахунок пенсії, суд приймає до уваги положення до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якого перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звертався в перерахунок пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Оскільки позивач звернувся з заявою до відповідача про перерахунок пенсії 31.05.2017 року відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у нього виникло право на перерахунок пенсії з 01.06.2017 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. № 6, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Селидіввугілля» (місцезнаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, буд. № 41, ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії по збільшенню стажу та заробітку з виключенням із розрахунку коефіцієнта заробітку, періоду з 21.10.2000 року по 27.03.2001 року, протягом якого він підлягав загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття та отримував допомогу по безробіттю, а також неповні місяці роботи.

Визнати протиправними дії Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії по збільшенню стажу та заробітку з включенням до розрахунку коефіцієнта заробітку періоду його роботи з 01.06.2006 року по 31.12.2006 року.

Зобов'язати Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 по збільшенню стажу та заробітку врахувавши його стаж та заробіток до 01.05.2017 року, з виключенням із розрахунку коефіцієнта заробітку, періоду з 21.10.2000 року по 27.03.2001 року, протягом якого він підлягав загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття та отримував допомогу по безробіттю, а також неповні місяці роботи та включенням до розрахунку коефіцієнта заробітку періоду його роботи з 01.06.2006 року по 31.12.2006 року починаючи з 01.06.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. № 6, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Капітонов