Справа № 2-а-6169/11/2110
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2-а-6169/11/2110
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хом'якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.11.2011 по адміністративній справі за позовом прокурора Дніпровського району м. Херсона в інтересах ОСОБА_2 до Херсонської міської ради, Управління комунальної власності Херсонської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування розпорядження про передачу квартири у власність, визнання нечинним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру,

встановив:

06.03.2018 до Херсонського міського суду Херсонської області надійшла заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, відповідач-6) про перегляд судового рішення (постанови Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.11.2011) за нововиявленими обставинами, в якій представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Херсона від 29.11.2011 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Заява мотивована тим, що 29.11.2011 постановою Дніпровський районний суд м. Херсона задоволено позов прокурора Дніпровського району м. Херсона, визнано протиправними дії голови Фонду комунального майна Херсонської міської ради ОСОБА_6 по передачі квартири АДРЕСА_1 у власність громадянину ОСОБА_5, визнано нечинним та скасовано розпорядження голови Фонду комунального майна Херсонської міської ради ОСОБА_6 від 15.06.2010 №24864 про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність громадянина ОСОБА_5; визнано нечинним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5, видане головою Фонду комунального майна Херсонської міської ради ОСОБА_6 Постанова районного суду залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2012.

Представник ОСОБА_1 вказує, що постанова Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.11.2011 була обгрунтована тим, що приватизація квартири була вчинена без участі ОСОБА_2, за якою рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.05.10 № 2-58/2010 визнано право користування даною квартирою. Будь-яких інших фактів того, що ОСОБА_2 постійно проживала та користувалась квартирою Дніпровський районний суд м. Херсона в постанові від 29.11.2011 не наводить. Постановою Верховного Суду від 21.02.2018 рішення Дніпровського районного суду від 18.05.2010 скасовано. Представник ОСОБА_1 посилається на п.3 ч. 2 ст. 361 КАС України, відповідно до якої однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Крім того в своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами представник ОСОБА_1 наполягає на тому, що спір має цивільний характер, тому повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2018 вирішено передати матеріали справи № 2-а-6169/11/2110 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.11.2011 за предметною підсудністю до Херсонського окружного адміністративного суду для розгляду по суті.

23.04.2018 матеріали справи № 2-а-6169/11/2110 разом із заявою про перегляд за нововиявленними обставинами постанови Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.11.2011 надійшли до Херсонського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 27.04.2018 Херсонський окружний адміністративний суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, призначено судовий розгляд на 21.05.2018 на 14 год. 00 хвил.

21.05.2018 в судове засідання прибув представник Херсонської міської ради, представник відповідача ОСОБА_3, представник позивача не прибув, заявивши клопотання про відкладення розгляд справи у зв'язку з відрядженням, від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд заяви без його участі. Інші учасники справи були повідомлені про день і час розгляду справи, представники не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили.

Суд оголосив перерву в судовому засіданні до 29.05.2018 до 14 год. 00 хвил.

В судове засідання 29.05.2018 прибув представник ОСОБА_7, заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами підтримав, пояснив, що постанова Дніпровського районного суду міста Херсона від 29.11.2011 була обгрунтована наявністю рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.05.2010 по справі № 2-58/2010, якою було визнано право ОСОБА_2 на користування спірним житловим приміщенням. Але постановою Верховного Суду від 21.02.2018 дане рішення Дніпровського районного суду від 18.05.2010 було скасовано та справа скерована на новий розгляд.

Представник позивача не прибув в судове засідання, надав клопотання про відкладення розгляду справи. Представник Херсонської міської ради надав письмову заяву про розгляд справи без участі представника через зайнятість. Представники прокурора, Управління комунальної власності Херсонської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили.

Розгляд справи відкладено на 11 червня 2018 року.

12.06.2018 від представника позивача надійшов відзив на заяву про перегляд за нововиявленими обставинами, в якому просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1, при цьому представник позивача посилається на те, що постановою Верховного Суду по справі № 2-58/2010 від 21.02.2018 справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто, остаточне рішення у справі не прийнято та позивач не визнана такою, що не має права на користування спірною квартирою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.03.2018 відкрито провадження у справі № 2-58/2010 та призначено підготовче судове засідання на 18.10.2018. Крім того, виходячи зі змісту постанови Верховного Суду по справі № 2-58/2010 від 21.02.2018 суд вважає недоведеним факт проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі у період з 1990 року по липень 2007 року, проте факт безперервного користування спірною квартирою ОСОБА_2 у період з липня 2007 року по сьогоднішній день не заперечується жодною стороною або жодним доказом у справі. 14.05.2015 року ОСОБА_2 була зареєстрована за даною адресою, що підтверджується довідкою № 465 від 25.06.2015, виданої КП "Дніпровський". 15.06.2010 було видано розпорядження Голови фонду комунального майна № 24864 про передачу квартири у власність ОСОБА_5. тобто у той час, коли у спірній квартирі постійно проживала позивач та після того, як судом першої інстанції було прийнято рішення про визнання за нею права користування даною квартирою. Тому відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про приватизацію житлового фонду" передача квартири у власність ОСОБА_5 проведена з порушенням закону та є нечинною. Оскільки право власності першого власника спірної квартири - ОСОБА_5, який приватизував дану квартиру - набуто незаконно, тому відповідач-6 - ОСОБА_1 є неналежним власником спірної квартири, що і було встановлено рішенням Херсонською міського суду Херсонської області від 13.12.2016 року по справі № 766/10927/16-ц, яким, зокрема, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири №45 по вул. 1. Кулика, 126а в місті Херсоні, укладений 16.07.2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1. З моменту вступу в законну силу цього рішення суду, відповідач-6 вже не є власником квартири, що унеможливлює звернення його до суду за захистом своїх прав у цій справі, оскільки такі майнові права у нього щодо цієї квартири відсутні. Таким чином, зазначена постанова Верховного Суду від 21.02.2018 , на думку представника позивача, не впливає на прийняття рішення по цій справі. Також представник позивача вказує на отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на квартиру від 10.10.2017.

Судом відкладено розгляд справи на 08.08.2018.

Оскільки 08.08.2018 до суду не прибули представники сторін, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, відповідно до ч. 2 ст. 368 КАС справа розглядалась в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що 26.10.2010 до Дніпровського районного суду м. Херсона звернувся прокурор Дніпровського району м. Херсона в інтересах ОСОБА_2 до Херсонської міської ради, Фонду комунального майна Херсонської міської ради, за участю 3-х осіб на стороні відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії голови Фонду у комунального майна Херсонської міської ради ОСОБА_6 по передачі квартири АДРЕСА_2 у власність громадянину ОСОБА_5, визнати нечинним та скасувати розпорядження голови Фонду комунального майна Херсонської міської ради ОСОБА_6 від 15.06.2010 №24864 про передачу квартири АДРЕСА_2 у власність громадянина ОСОБА_5, визнати нечинним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, видане головою Фонду комунального майна Херсонської міської ради ОСОБА_6

28.10.2010 суддею Дніпровського районного суду м. Херсона відкрито провадження в адміністративній справі.

Дніпровський районний суд м. Херсона ухвалою від 02.11.2011 замінив відповідача - Фонд комунального майна Херсонської міської ради на Управління комунальної власності Херсонської міської ради.

29.11.2011 постановою Дніпровський районний суд м. Херсона задовольнив позов прокурора Дніпровського району м. Херсона, визнав протиправними дії голови Фонду комунального майна Херсонської міської ради ОСОБА_6 по передачі квартири АДРЕСА_2 у власність громадянину ОСОБА_5, визнано нечинним та скасовано розпорядження голови Фонду комунального майна Херсонської міської ради ОСОБА_6 від 15.06.2010 №24864 про передачу квартири АДРЕСА_2 у власність громадянина ОСОБА_5; визнано нечинним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_5, видане головою Фонду комунального майна Херсонської міської ради ОСОБА_6 Постанова районного суду залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2012. Ухвалою від 01.12.2017 скасовано заходи забезпечення позову.

Зі змісту постанови Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.11.2011 вбачається, що висновок про постійне проживання ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_9 в спірній квартирі АДРЕСА_4 з 1990 року грунтується на рішенні Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.05.2010, яке набрало чинності 12.08.2010. Цим же судовим рішенням було встановлено, що будь-якого іншого нерухомого майна на праві власності за ОСОБА_2 не зареєстровано. Розпорядженням №24864 від 15.06.2010 Фонду комунального майна АДРЕСА_5, що знаходиться в м. Херсоні вул. І.Кулика буд.126-А, передано у приватну власність ОСОБА_5, 15.06.2010 Фондом комунального майна м. Херсона видане свідоцтво про право власності на вказану квартиру. В подальшому в червні 2010 року ОСОБА_5 продав дану квартиру ОСОБА_4, а остання продала її ОСОБА_3 В липні 2010 року ОСОБА_3 квартиру №45 по вул. І.Куліка 126-А продав ОСОБА_1

Дніпровський районний суд м. Херсона в постанові від 29.11.2011 вказує, що в свою чергу ОСОБА_10 (чоловіком якої є ОСОБА_5М.) отримала право користування квартирою АДРЕСА_6 на підставі рішення Дніпровського районного суду від 28.02.2008 №2-45/08 (т. 1 арк. справи 6-7) за позовом ОСОБА_10 до Херсонської міської ради про визнання права користування квартирою та за позовом ОСОБА_2 до Херсонської міської ради про визнання права користування квартирою. Цим судовим рішенням, яке набрало законної сили 24.06.2008, був задоволений позов ОСОБА_10, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. На підставі даного рішення ОСОБА_10 09 липня 2008 року зареєструвала своє місце проживання у вказаній квартирі (т. 1 арк. справи 19), ОСОБА_5 06.03.2009 року зареєстрував своє місце проживання у вказаній квартирі, як чоловік ОСОБА_10Є, яка виступала наймачем вказаної квартири на підставі рішення суду (т.1 арк. справи 19,20). Разом з тим, прокурор до адміністративного позову, який подав в інтересах ОСОБА_2, надав ухвалу Верховного суду України від 15.04.2009 , якою рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.02.2008 року по справі №2-45/08 скасовано, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 арк. справи 8-9). При новому розгляді справи рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.05.2010 (справа № 2-58/2010) в задоволенні позову ОСОБА_10 було відмовлено, позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_7, рішення набрало законної сили 12.08.2010 (т. 1 арк.справи 10-13).

15.06.2010 голова Фонду комунального майна прийняв розпорядження №24864 про передачу квартири АДРЕСА_4 у власність громадянину ОСОБА_5 шляхом приватизації, ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру (т. 1 арк. справи 14, 15). Дніпровський районний суд м. Херсона в постанові від 29.11.2011 зазначає, що Фонду комунального майна Херсонської міської ОСОБА_11 було відомо про наявність судового спору щодо квартири АДРЕСА_4. Про це свідчить лист голови Фонду комунального майна Херсонської міської ОСОБА_11 №1332 від 24.11.2008 на адресу ОСОБА_10, лист ОСОБА_2 б/н від 01.12.2008 року до Голови Фонду комунального майна Херсонської міської ради з проханням зупинити розгляд звернення ОСОБА_10, щодо приватизації нею квартири АДРЕСА_4, до остаточного вирішення відповідної судової справи; лист №1377 від 04.12.2008 голови Фонду комунального майна на адресу ОСОБА_10 про зупинення розгляду заяви про приватизацію квартири АДРЕСА_8, до вирішення відповідної судової справи у касаційній інстанції. (т.1 арк . справи 21-23).

Дніпровський районний суд м. Херсона у постанові від 29.11.2011 дійшов до висновку про порушення Фондом комунального майна Херсонської міської ОСОБА_11 вимог ч.2 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду України", згідно якої передача у власність квартир здійснюється лише особам, які постійно у ній проживають та за їх письмовою згодою. Фондом комунального майна Херсонської міської ОСОБА_11 було порушено право ОСОБА_2 на придбання жилого приміщення, яке вона займала, у приватну власність.

Постановою Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 2-58/2010 (провадження № 61-5720 св 18) за розглядом касаційної скарги представника ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 12 серпня 2010 року, скасовані рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 травня 2010 року та ухвала апеляційного суду Херсонської області від 12 серпня 2010 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції . Верховний Суд вказав, що у червні 2007 року ОСОБА_10 звернулась до суду з позовом до Херсонської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю ВЖЦ "Декорум" про визнання права користування квартирою, в обґрунтування якого зазначала, що у 1993 році, перебуваючи у родинних відносинах з наймачем квартири АДРЕСА_9, вона та її мати вселились до зазначеної квартири. У 1995 року наймач виїхала за територію України, а вона залишилась проживати у спірній квартирі, проводила у ній поточний ремонт, сплачувала комунальні платежі, іншого житла не має, просила визнати за нею право користування квартирою № 45 у будинку 126-а по вул. І. Кулика у м. Херсоні та зобов'язати відповідача укласти з нею договір найму зазначеної квартири. У липні 2007 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Херсонської міської ради про визнання права користування квартирою, мотивуючи тим, що у 1990 році за пропозицією ОСОБА_11, яка була приятелькою її матері, вона вселилась до квартири АДРЕСА_10, у якій була зареєстрована та проживала наймач разом із своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_12. З цього часу вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Після смерті ОСОБА_11, у 1991 році, опікуном її неповнолітньої дочки ОСОБА_13 призначено брата померлої - ОСОБА_14, який вивіз племінницю на постійне місце проживання за межі України. З часу вселення до спірної квартири, вона постійно у ній проживає разом з її донькою і іншого житла не має. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 травня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено, позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_2 право користування квартирою № 45 у будинку 126-а по вул. І. Кулика у м. Херсоні. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_10 мотивовано тим, що з вересня 1991 року ні ОСОБА_12, ні її опікун ОСОБА_14 не проживали у спірній квартирі і не могли вести з ОСОБА_10 спільного господарства, оскільки виїхали за межі території України, що виключає можливість вселення ОСОБА_10 та її матері ОСОБА_15 до них у зазначену квартиру в 1993 році як членів сім'ї наймача. Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, вона вселилась у спірну квартиру в 1990 році за згодою наймача ОСОБА_11, яка на той час проживала разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_12. Після смерті ОСОБА_11 та виїзду її доньки за місцем проживання опікуна, вона залишилась проживати у квартирі разом із своєю дочкою, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчалась у школі, що розташована поруч зі спірною квартирою та перебувала на обліку у поліклініці за місцем розташування спірного житлового приміщення. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 12 серпня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_10 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У грудні 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_16 звернувся з касаційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу апеляційного суду по справі № 2-58/2010 в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_2, справу в цій частині направити на новий апеляційний розгляд, посилаючись на те, що ОСОБА_1 набув право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 16 липня 2010 року, здійснив державну реєстрацію свого права власності ще в 2010 році. Разом з тим переглядаючи рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 травня 2010 року, та постановляючи увалу від 12 серпня 2010 року про залишення зазначеного рішення без змін, суд апеляційної інстанції не урахував, що оскаржуваною ухвалою будуть порушені його права, як власника квартири. Верховний Суд в постанові від 21.02.2018 по справі № 2-58/2010 послався на те, що суди попередніх інстанцій належно не дослідили зібрані у справі докази, не встановили фактичні обставини та правовідносин, що виникли між сторонами, не визначили коло осіб, які повинні приймати участь у справі, судові рішення в частині задоволення позову ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням підлягають скасуванню з направленням у цій частині справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями встановлення фактичних обставин та надання їм відповідної правової оцінки.

На підставі викладеного, заявник ОСОБА_1 вважає , що підставою перегляду за нововиявленими обставинами є факт скасування рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.05.2010 (справа № 2-58/2010).

Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Такий перегляд є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Ч. 2. ст. 361 КАС України однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами називає скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Постанова Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.11.2011 по справі № 2-а-6169/11, зазначена в позовній заяві як доказ того, що ОСОБА_2 має право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_11. Дніпровським районним судом м. Херсона було взято до уваги, що факт наявності у ОСОБА_2 права на користування житловим приміщенням в спірній квартирі вже був предметом судового розгляду, тому знову не доводиться, отже, у суду не було необхідності витребувати та досліджувати інші докази для встановлення даної обставини.

Інших доказів того, що ОСОБА_2 мала право користування житловим приміщенням у спірній квартирі № 45 або проживала в ній в червні 2010 року, що було б підставою для захисту прокурором її порушених прав шляхом пред'явлення позову до суду та оскарження підстав видачі Фондом комунального майна м. Херсона розпорядження № 24864 від 15.06.2010, в матеріалах справи немає.

Доводи представника ОСОБА_2 про те, що факт безперервного користування ОСОБА_2 житловим приміщенням в спірній квартирі за період липень 2007 року по теперішній час ніхто не оспорює, суд не приймає до уваги, оскільки представник позивача не надав суду доказів того, що ОСОБА_2 мала право користування цим приміщенням з 2007 року по 2010 рік. Надані представником позивача документи - свідоцтво про право власності від 10.10.2017, договір найму житлового приміщення від 31.08.2017, довідка про склад сім'ї від 25.05.2017, свідчать про те, що ОСОБА_2 проживає в квартирі з 2017 року.

Так, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

На момент ухвалення Дніпровським районним судом м. Херсона рішення, яке просять переглянути за нововиявленими обставинами, факт наявності у ОСОБА_2 права постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мало істотне значення для вирішення справи по суті, не було підтверджено належними доказами, тільки рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.05.2010, яке в подальшому було скасовано. А саме обставина проживання або право користування спірною квартирою є тією обставиною, яка має бути встановлена першочергово, виходячи з підстав та предмету позову. Тому стверджувати про те, що оскаржуваним розпорядженням Фонду комунального майна були порушені права ОСОБА_2 на приватизацію квартири АДРЕСА_12 , не має підстав, ця теза є припущенням, а не точно доведеним фактом.

Приймаючи до уваги викладене, суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1 про те, що факт відсутності у ОСОБА_2 права на користування житловим приміщенням та факт її там не проживання існував на час розгляду справи в суді в 2011 році, проте цей факт став відомим лише після ухвалення Верховним Судом постанови від 21.02.2018.

Скасування судового рішення визнається нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням.

Таким чином, постанова Дніпровського районного суду м. Херсона від 29 листопада 2011 року по справі № 2а-6169/11/2110 підлягає скасуванню.

Суд вважає, що даний спір не є публічним, а має розглядатись в порядку цивільного судочинства. В даному спорі Фонд комунального майна, а потім його правонаступник управління комунальної власності Херсонської міської ради при приватизації квартири громадянину реалізував свої повноваження власника комунального житлового фонду, тобто перебував з громадянином не у публічно-правових, а у приватноправових відносинах. Видача розпорядження про передачу квартири у приватну власність, яке оспорюється в межах даної справи, це управлінські дії суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на виникнення, зміну, припинення цивільних прав фізичної особи. Отже, вбачається спір про право цивільне, незважаючи на участь в спорі суб'єкта владних повноважень. ОСОБА_2, подаючи даний позов, також захищає свої цивільні права, які, на її думку, порушує дане розпорядження.

Частина спорів, пов'язаних з оскарженням неправомірних рішень, дій чи бездіяльності органів, що мають владні повноваження, розглядаються судами загальної юрисдикції. Відповідно до статті 19 ЦПК України суди загальної юрисдикції розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, рішення дії чи бездіяльність органів владних повноважень, що порушують цивільні, житлові, земельні, сімейні, трудові права особи, мають бути оскаржені до судів загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.3 ч. 4 ст. 368 КАС України за наслідками розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами суд має право скасувати попереднє рішення суду та закрити провадження у справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України провадження у справі закривається у випадку, якщо справа не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства .

Суд задовольняє заяву представника ОСОБА_1, скасовує постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.11.2011 та закриває провадження по справі.

Згідно п.2 ч.1 ст. 369 КАС України у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення та скасування судового рішення, що переглядається суд: якщо переглядалась постанова, приймає також постанову.

.Керуючись ст.ст. 77, 238, 242-246, 250, 255, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 29 листопада 2011 року по справі № 2-а-6169/11.

Закрити провадження у справі.

Роз'яснити позивачу про те, що він не позбавлений права на звернення за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту постанови, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідну постанову. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст виготовлено 14.08.2018.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 5.5