Справа № 804/3411/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2018 року Справа № 804/3411/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-маркет до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
31.05.2018 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позов не визнав, просив відмовити у задоволені позову зазначивши наступне.
За результатами формато-логічного контролю автоматизованою системою аналізу ризиків за ЕМД №UA110150/2018/201657 від 24.01.2018 р. було згенеровано обовязкову форму контролю 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів….».
В результаті такого контролю було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості містять розбіжності, а саме:
13.06.2018 р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-маркет надійшла відповідь на відзив, де позивач висловлює незгоду із аргументами відповідача, зазначеними у відзиві, та з посиланням на докази стверджує, що всі складові митної вартості були розраховані вірно, будь-які розбіжності відсутні. Крім того, позивач стверджує, що оскаржувані рішення субєкту владних повноважень формально не оформлені належним чином: відсутні докази наявності електронно цифрового підпису на картці відмови в прийнятті митної декларації та не заповнена графа №33 Рішення про коригування митної вартості товарів.
31.07.2018 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-маркет до суду надійшли додаткові пояснення, у яких позивач додатково до раніше наведених у позові аргументів, зазначає що відповідачем не доведено подібність оцінюваного та порівнюваного товарів, а також не доведено що зроблене відповідачем коригування митної вартості є коректним.
06 серпня 2018 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, у яких останній додатково до раніше наведених у відзиві аргументів, також зазначає яким чином митним органом проводився розрахунок митної вартості.
06 серпня 2018 року від відповідача на адресу суду надійшли заперечення проти відповіді на відзив, в якому представник повідомив, що посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару та оформленні картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
13.08.2018 року на підставі ч. 7 ст. 181 КАС України розпочався розгляд справи по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити, пояснивши свою позицію обставинами викладеними у відзиві.
Заслухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
Позивач визначив митну вартість товару у розмірі 13 933, 98 USD або 402 201, 75 грн. Вказана митна вартість складається із ціни товару за договором (12 380, 400 дол. США або 357 364, 7896 грн.), витрат на транспортування у розмірі 44 692, 3600 грн., витрати на страхування в розмірі 151, 3400 грн. Вартість була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
У звязку з незгодою з прийнятим рішенням про коригування митної вартості, за заявою Декларанта (ТОВ «АТБ-маркет»), оцінювана партія товару була випущена у вільний обіг під гарантійні зобовязання відповідно до положень частини сьомої статті 55 Митного кодексу України за митною декларацією від 25.01.2018р. №UA110150/2018/201803 з митною вартістю, визначеною декларантом та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом відповідно до прийнятого Рішення про коригування митної вартості шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ.
Не погоджуючись із вказаним рішенням та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами суд виходить із наступного.
Правовідносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частин 1, 2, 4, пункту 1 частини 6 статті 321 Митного кодексу України, товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.
У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.
Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем до моменту поміщення цих товарів, транспортних засобів у відповідний митний режим не може перевищувати 180 календарних днів.
Перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 Митного кодексу України.
Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Відповідно до статей 246, 248 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:
1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;
2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;
3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;
4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;
5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;
6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;
7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
Декларація митної вартості подається у разі:
1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;
2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;
3) якщо покупець та продавець пов'язані між собою.
В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.
Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.
Згідно до ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів , які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України, У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАСУ, В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.04.2016 р. ТОВ «АТБ-маркет», Україна (Покупець) та GUANGZHOU OCT GLASSWARE INDUSTRIAL CO LTD, КНР (Продавець) було укладено договір на поставку продукції №3003-GL/CH (далі договір).
Відповідно до умов договору поставки (з урахуванням специфікації) товар постачався на умовах FOB Циндао. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, Покупець зобовязаний сплатити фрахт до країни прибуття після доставки Покупцем товару та завантаження на судно у порту відправки.
Між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» та ТОВ «ТТЛ Україна» було укладено договір транспортного експедирування від 21.07.2010 р. №2107/10.
Відповідач стверджував, що подані позивачем документи не містять інформації щодо включення у зазначену у них вартість витрат на перевантаження, вивантаження, навантаження та /або зберігання вантажу у проміжних портах на зазначеному у морському коносаменті №CCLU7163470 шляху перевезення за маршрутом Qindao, Китай - ОСОБА_3 Україна. Однак суд дослідивши наявні копії документів встановив, що в п.11 заявки на перевезення зазначено, що вартість послуг дорівнює 2600,00 дол. США (в еквіваленті гривні за курсом НБУ на дату прибуття на митний термінал) та складається із 1490 дол. США комплекс транспортно - експедиторських послуг з перевезення за межами України, включаючи навантажувально-розвантажувальні роботи та 1110, 00 дол. США комплекс транспортно-експедиторських послуг з перевезення на території України з урахуванням навантаження. В Заявці також міститься застереження: «Ставка включает все услуги, указанные в п/п 1.3.1-1.3.16 договора транспортного экспедирования, в случае их фактического наличия» (мовою оригіналу). Дослідивши договір транспортного експедирування від 21.07.2010 р. №2107/10 суд встановив, що в п. 1.3.16 договору зазначено, що експедитор «предоставляет другие вспомогательные и сопутствующие перевозкам транспортно - экспедиторские услуги, которые не противоречат законодательству» (мовою оригіналу).
Вантаж був доставлений до митного терміналу в Україні 24.01.2018 р., курс долара США на цю дату складав 28.864823. Отже, за надані послуги перевезення Позивач повинен був сплатити транспортній компанії ТОВ «ТГЛ Україна» 43 008, 58 грн. (1490 x 28.864823) та 32 039, 94 грн. (1100 x 28.864823). Заявка включає в себе як послуги перевезення за межами України, так і послуги з перевезення територією України. При цьому згідно п.5 ч.10 ст. 58 МКУ до митної вартості необхідно включати витрати на транспортування до місця ввезення на територію України. Це означає, що Позивач має включати до митної вартості усі витрати на перевезення за межами України та не включати витрати на перевезення територією України.
Транспортна компанія ТОВ «ТГЛ Україна» виставила Позивачу ОСОБА_5 - фактуру №СФ-4705 від 24.01.2018 р., на суму 43 008, 58 грн., що підтверджує вартість перевезення морським транспортом та рахунок-фактуру №СФ-4706 від 24.01.2018 р., на суму 32 039, 94 грн. В останньому рахунку вказані три послуги, одна з яких «Експедиторські послуги по всьому шляху слідування» вартістю 1683, 78 грн. Суд погоджується із позицією Позивача щодо обовязку включити цю суму до витрат, понесених на транспортування до місця ввезення на митну територію України оскільки послуги по всьому шляху слідування безумовно мають включати і послуги надані до місця ввезення на митну територію України. А відтак розрахунок транспортних витрат наданий позивачем (43 008, 58 грн. + 1683, 78 грн. = 44 692, 36 грн) підтверджується матеріалами справи.
Окрім названих документів, факт понесення транспортних витрат підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №0000238 від 24.01.18 р. та № 0000237 від 24.01.2018 р., а також платіжними дорученнями №255185 від 02.02.18 р. та № 255173 від 02.02.18 р. що містяться в матеріалах справи.
Крім того, ТОВ «ТГЛ Україна» листом від 26.06.2017 р. № 2606-1 підтвердило, що всі можливі затрати по контейнеру CCLU7163470 на перевалку, вивантаження, завантаження та/або зберігання контейнеру в проміжних портах на всьому шляху слідування включені у вартість послуг морського перевезення, обумовлених у відповідних заявках до договору транспортного експедирування від 21.07.2010 р. № 2107/10.
Отже розрахунок транспортних витрат зроблений Позивачем підтверджується матеріалами справи, розбіжність відсутня.
01.02.2016 р. ТОВ «АТБ-маркет» та АТ «Страхова компанія АХА Страхування» було укладено Генеральний договір добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р. №01г6д. Відповідно до п.2.5 цього договору страховий тариф складає 0,05 % від страхової суми. 06.12.2017 р. сторонами договору було оформлено заяву на страхування окремого перевезення вантажу №4786. Як вказано у заяві, вона є додатком №1 до Генерального договору добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р. У звязку із чим, суд враховує цей доказ як невідємну частину зазначеного договору. Відповідно до цієї заяви страхова сума складає 336 306, 21 грн., страховий тариф 0,045 %, страховий платіж 151,34 грн. Як свідчать матеріали справи Позивач додатково надавав Відповідачу угоду №2 від 01.02.2017 р. до договору добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р. №01г6д, відповідно до якої пункт 2.5. договору було змінено, страховий тариф було встановлено у розмірі 0,045% від страхової суми. У звязку із наведеним суд відхиляє доводи Відповідача щодо невідповідності розміру страхового тарифу умовам договору добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р. №01г6д.
Отже, витрати на страхування були вірно розраховані декларантом. Позивач у повному обсязі надав відповідачу документи, що підтверджують розмір витрат на страхування, ці документи є достовірними, не містять ознак підробки, будь-які зауваження у відповідача щодо достовірності цих документів відсутні.
Щодо твердження відповідача про те, що у наданому позивачем висновку експерта Дніпропетровської ТПП від 31.01.2018 №ГО-193 відсутнє підтвердження заявленої митної вартості з урахуванням її складових, а також щодо неможливості впевнитися у достовірності заявлених у такому висновку даних суд виходить із такого.
Дослідивши вказаний доказ, суд приходить до висновку, що він є додатковим документом, передбаченим п.8. ч.3. ст. 53 Митного Кодексу України, що подається декларантом на вимогу органу доходів і зборів, а саме: висновком про вартісні характеристики товарів, підготовленим спеціалізованими експертними організаціями. Даний доказ підтверджує ринкову вартість товару, та не містить розрахунку митної вартості товару з урахуванням її складових за конкретним декларуванням. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.
У звязку із наведеним, даний доказ враховується судом на загальних підставах, зауваження надані відповідачем не знайшли свого підтвердження.
Однак в матеріалах справи відсутні офіційні переклади вищевказаних документів, в звязку з чим суд не може підтвердити або спростувати твердження митного органу щодо різниці в датах митної декларації країни відправлення та коносаменту на момент виникнення спірних правовідносин.
До інших зауважень, суд ставиться критично, оскільки такі зауваження не стосуються доказів, які безпосередньо підтверджують митну вартість товару.
Наявні матеріали справи свідчать, що у відповідача були в наявності всі основні та додаткові документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Таким чином, позивачем надано достатньо доказів на підтвердження заявленого розміру складових митної вартості.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість товару. У відповідності зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо формальної невідповідності оскаржуваних рішень вимогам законодавства за формою та за наявністю/відсутністю обовязкових реквізитів, про що стверджував Позивач, суд виходить із такого.
В Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 (надалі - «Правила № 598»), встановлено, що рішення про коригування митної вартості товарів - закріплення результатів здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів як до, так і після їх випуску здійснюється відповідно до вимог статей 54 і 55 Митного кодексу України.
Також Правилами № 598 встановлено, що у графі 33 рішення про коригування митної вартості зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:
- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);
- невірно проведений розрахунок митної вартості;
- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;
- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
В сукупності із іншими вимогами митного законодавства, враховуючи принципи здійснення державної митної справи, слід зазначити, що в рішенні про коригування митної вартості митний орган зобов'язаний зазначити чітко, неподання яких саме основних документів, з тих, що підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 МК України), унеможливило визначити митну вартість за ціною договору.
При цьому слід звернути увагу на таке формулювання, як «основні документи», тобто документи, які визначені лише в частині 2 ст. 53 МК України.
Суд дослідивши зміст наданої копії оскаржуваного Рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/200008/1 встановив, що у графі 33 документу не вказано будь-яких обставин прийняття рішення та джерел інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості. Отже дана графа не заповнена, що є істотним порушенням вказаних вище норм, та є окремою підставою для скасування такого рішення субєкту владних повноважень.
Щодо відсутності доказів наявності електронного цифрового підпису (далі «ЕЦП») на оскаржуваних рішеннях суд виходить із такого.
Із матеріалів справи та пояснень представників сторін слідує, що оскаржувані Рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/200008/1 та картка відмови Дніпропетровської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/0001 уявляють собою електронні документи, роздруковані копії яких було додано до матеріалів справи.
Згідно абз. 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. А відповідно ст. 12 цього закону, перевірка цілісності електронного документа може проводитися шляхом перевірки електронного цифрового підпису.
З наведених норм слідує, що відсутність електронного підпису на електронному документі означає, що створення такого електронного документу ще не завершено, відповідно документ в певному сенсі не існує.
Надаючи правову оцінку твердженням позивача, щодо того, що Відповідачем не доведено подібність оцінюваного та порівнюваного товарів, а також не доведено що зроблене Відповідачем коригування митної вартості є коректним, суд виходить із наступного.
Правова позиція відповідача у даній справі полягала у тому, що митна вартість товару, що оформлювався ЕМД №UA110150/2018/201657 від 24.01.2018 р. не може бути визначена за основним методом (за ціною контракту), оскільки визначені декларантом відомості на думку Відповідача не підтверджені документально.
Відповідно до ч. 2-3 ст. 57 Митного Кодексу, Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно п. 1-4 ст. 60 Митного Кодексу України, У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Відповідачем не зазначено яким чином було враховано відмінність торгових марок та виробників вказаних товарів, репутацію товарів на ринку, не надано пояснень щодо відмінності часу експорту оцінюваних товарів. Крім того, відповідачем під час проведення митного оформлення та прийняття оскаржуваного рішення не надано детального розрахунку зробленого ним коригування митної вартості до 0,5281 дол. США за одиницю товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA110150/2018/200008/1 від 25.01.2018 р.
Копію рішення суду направити сторонам.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 22 серпня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1