Справа № 2-а-733/2010
Суддя: Шелесько В. Д.
Дата ухвалення: 2010-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-733/2010 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.10 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Шелеська В.Д., при секретарі Гладкій Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування Недригайлівського району Сумської області ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови ВМ 1 № 013546 у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В позові позивач просив поновити йому строк звернення до суду за захистом порушеного права та скасувати постанову ВМ 1 № 013546 від 15.10.2010 року винесену відповідачем, про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1. ст. 122 КУпАП.

Посилається на те, що19 листопада 2010 року в відділі державної виконавчої служби Онуфріївського районного управління юстиції він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови серії ВМ1 № 013546 виданої ВДАІ з обслуговування Недригайлівського району Сумської області 15.10. 2010 року про стягнення з нього на користь держави штрафу в сумі 510 грн. на його прохання йому було надано копію постанови ВДАІ в якій було вказано, що 15.10.2010року в 16 годин 02 хвилини в сел. Недригалів, він керуючи автомобілем рухався зі швидкістю руху 87 км/годину при дозволеній швидкості руху 60 км/годину, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене п. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість автомобіля вимірювалася приладом «Беркут» 0801066.

Прочитавши копію постанови ВДАІ він згадав що дійсно 15.10.2010 року рухався в сел. Недригалів, точний час не пам'ятає, побачивши здалеку осіб в форменому одязі та зрозумівши, що вони мають намір його зупинити - він автоматично подивився на спідометр, де була швидкість 50 км/годину. Його справді зупинили особи в форменому одязі працівників міліції. Один з них підійшов до його автомобіля, не відрекомендувавши себе та не пред'явивши своє посвідчення повідомив його, що ніби то він перевищив швидкість руху, - рухався зі швидкістю 87 км/годину на 27 км/годину більше ніж дозволено рухатися в населеному пункті - та почав складати протокол, але він точно пам'ятає, що рухався саме з швидкістю 50 км/годину. Він почав пояснювати особі, яка його зупинила, що цього не може бути, в його автомобілі знаходилася дружина та його друг, які також бачили, що на спідометрі швидкість була 50 км/годину. Він запропонував особі, що його зупинила, щоб осіб, які знаходяться в його автомобілі запросили як свідків з наданням письмових пояснень по факту не перевищення ним швидкості. В його проханні було відмовлено. На його вимогу показати йому яким приладом зафіксовано його перевищення швидкості, вказана особа мельком показала йому щось схоже на радар і пояснила, що інша особа в форменому одязі працівників міліції в даний момент повинна працювати з приладом фіксації швидкості. Він вдруге попросив надати йому можливість написати пояснення про не перевищення ним швидкості і сказав, що дії особи в форменному одязі незаконні і він змушений буде звертатися до суду. Особа, яка його зупинила вислухавши його сказала, що на перший раз попереджає про відповідальність за перевищення швидкості, а також дала бланк для підпису, пояснивши, що він підписує попередження. Він заспокоївшись, зрозумівши, що він дійсно довів свою правоту, поставив на тому місці, де вказала особа в форменому одязі підпис і з думкою, що він лише попереджений і штрафу сплачувати не буде поїхав додому. В відділі ДВС він з'ясував, що штраф все таки на нього наклали, хоча ні постанова ні протокол не були складені на місці затримання, і йому нічого не надано, так як він вже зазначав вище, йому пояснили, що він тільки попереджений. Тобто виходячи з вказаного, його працівники ДПС ДАІ обдурили, сказавши, що він підписує попередження, а насправді він підписав постанову, так як видно з копії постанови, яку він отримав в ВДВС Онуфріївського РУЮ. Саме з копії постанови він дізнався, що саме інспектор ДПС ВДАІ Недригайлівського району старший лейтенант міліції ОСОБА_2 зупинив його 15.10.2010 року та обдурив підсунувши для підпису пустий бланк постанови про адміністративне правопорушення, чим позбавив його можливості вчасно оскаржити постанову до суду.

Тільки він один з ним говорив та надав для підпису пустий бланк, і до того ж він до зупинення його автомобіля та в час розмови з ним взагалі не тримав в руках радару. І тому не міг бачити, ні до зупинки його автомобіля, ні підходячи до його автомобіля з якою швидкістю він рухався, а тим більше на скільки її перевищив. Він та особи, що знаходилися в його автомобілі бачили здалеку, що інша особа в форменому одязі тримала в руках радар та знаходилася від особи, яка зупинила його автомобіль та писала попередження на відстані більше 5 метрів. Як на такій відстані людина може бачити показники радару.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення є необґрунтованим та недоведеним з таких підстав:

1.Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який описує, і таким чином фіксує вчинене правопорушення і потрібен для того, щоб згодом, при розгляді справи можна було відтворити обставини справи. В протоколі вказується хто, де коли і яким чином вчинив правопорушення, хто виявив вчинене правопорушення та хто зафіксував. Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я та по-батькові особи, яка складає протокол, відомості про особу порушника, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт яким передбачається відповідальність за дане порушення; прізвище ім'я та по-батькові, адреси свідків; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою яка його вчинила адміністративне правопорушення, в протоколі розписуються свідки. При складанні протоколу обов'язково роз'яснюються права та обов'язки, передбачені ст. 268КУпАП про що робиться відмітка у протоколі. Як мною вказувалося вище, на мою вимогу запросити свідків особа, що складала протокол йому відмовила права та обовязки передбаченні ст. 268 КУпАП йому не були розясненні, постанова та протокол взагалі не складались на місці. Він підписував пустий бланк попередження, як йому було розяснено працівником ВДАІ.

2. Пунктом 24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам статтям 283 і 284 зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення встановленою особою адміністративне правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник, чи висловлених останнім доводів. 15.10.2010 року на його вимогу показати йому яким приладом зафіксовано його перевищення швидкості, вказана особа мельком показала йому щось схоже на радар і пояснила, що інша особа в форменому одязі працівників міліції в даний момент повинна працювати з приладом фіксації швидкості, тобто показників радара та самого радара йому так і не пред'явили.

3. У постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію за допомогою радіолокаційного відео записуючого вимірювача швидкості« Беркут » № 013546 - вказано в копію постанови , ( якої йому не надали) і він не впевнений що це саме той прилад, який знаходився в руках працівника міліції. У відповідності до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України затверджено наказом МВС 13.11.2006 № 1111. До використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкцію та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості співробітників. Відповідно до пп. 12.2,12.3 зазначеної інструкції, визначено виключний перепік способів та тактичних прийомів нагляду за дорожнім рухом. Між тим, як ним вже вказувалося приладом на момент складення протоколу користувалася не та особа, яка склала протокоп та винесла постанову, при цьому не надаючи йому документів, що посвідчують особу яка складала протокол та документів особи, яка користувалася радаром, що підтверджують вивчення інструкції та складання заліків особами, що користуються радіолокаційним відео записуючим вимірювачем швидкості „Беркут 2-М № 0511014. Тобто постанову підписала особа, яка не тримала в руках радару взагалі, і тому не могла бачити, ні до зупинки його автомобіля, ні підходячи до його автомобіля з якою швидкістю він рухався, а тим біпьше на скільки її перевищив. Це також говорить про порушення нормативних актів МВС при фіксації порушень. Та перешкоджає застосуванню її результатів для притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

4. Крім того вказана в постанові швидкість 87 км/годину сумнівна тому, що у радіолокаційного відео записуючого вимірювача швидкості« Беркут» огляду який регулюється, прилад « Беркут» може вказати швидкість іншого автомобіля, який рухався поруч або більший за розмірами, а за таких умов це може означати, що вимірювана швидкість насправді є швидкістю автомобіля, який рухався або праворуч, або ліворуч або навіть у кількох десятках метрів від його автомобіпя. Хоча, він вже зазначав прилад, що зафіксував перевищення ним встановленої швидкості в насепеному пункті на його вимогу не було надано і швидкість він не перевищував - що й намагався пояснити інспектору.

У відповідності до ст. ст. 10-15 закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». На вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомппектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні. В наданні таких документів йому було відмовлено.

5. Стаття 268 КУпАП вказує, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справа; давати пояснення; подавати докази; заявляти клопотання; при розгпяді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у гапузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися поспугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі, - що бупо порушено при винесенні вказаної постанови. Вчасно оскаржити він не міг, так як його обдурили і позбавили такої можливості саме працівники ВДАІ з метою стягти з нього подвійний розмір штрафу за правопорушення, яке він не вчиняв.

Статтею 69 КАС передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, ті інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснен сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів

Крім цього, ст. 70 КАС встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруш до уваги, а обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджувати ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Зважаючи на викладене вважає, що постанова ВІ № 191802 по справі про адміністративне правопорушення прийнята з порушеннями конституції України та законів України, є необгрунтованою та незаконною.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 18 КАС усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним суда адміністративним судам.

Згідно ч. 2 ст 19 КАС адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до ст. 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Враховуючи те, що постанова про притягнення його до адімінстратвиної відповідальності не була ним отримана вчасно - йому копію вказаної постанови надано в ВДВС Онуфріївського РУЮ він дізнався про порушення його прав лише в час отримання копії постанови в ВДВС.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив їх задовольнити. Він пояснив, що він працює по найму в м. Київ і про виклик його до ДВС взнав тільки 19.11.2010 року коли приїхав в сел. Онуфріївку. Повістку до ДВС отримали його батьки і про це повідомили його, а він виїхав в Онуфріївку після закінчення термінових робіт. Тільки в ДВС він взнав, що на нього накладено штраф і після цього на протязі тижня він підготовив позов до суду.

Відносно порушення, яке вчинене ніби то ним 15.10.2010 року в с. Недригайлів Сумської області, пояснив, що перед зупинкою його працівником ДАІ він рухався з швидкістю біля 50 км/год. Це було в населеному пункті. Після зупинки інспектором ДАІ, який показав йому якийсь прилад, де була одна цифра 87, ні зображення автомобіля, або номерного знаку автомобіля прилад не вказував. Ні постанови, ні протоколу йому інспектор ДАІ не вручав, а дав тільки підписати якісь чисті бланки, сказавши, що буде винесене відносно нього попередження і ніяких документів нікуди надсилати не буде.

Відповідач в судове засідання двічі не зявився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судових засідань, про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності не подав, а тому у відповідності зі ст.. 128 КАС України суд вважає можливим справу слухати у відсутності відповідача.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно протоколу про адмінправопорушення ВМ1 № 045719 від 15.10.2010 року, складеного відповідачем, ОСОБА_1 керуючи а/м DAE IX 100 ГАЗ-33021 з н/знаком ВА 9107 АК в смт. Недригайлів по вул. Леніна рухався з швидкістю 87 км/год, чим перевищив швидкість на 27 км/год. Швидкість вимірювалась приладом „Беркут, № 0801066 чим порушив вимоги п.12.4.ПДР і вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу відповідачем була винесена постанова ВМ 1 № 013546 про накладення на позивача штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно постанови ВДВС Онуфріївського РУЮ від 03.11.2010 року відкрито провадження по стягненню у позивача адміністративного штрафу в розмірі 510 грн на підставі постанови ВМ 1 № 013546 від 15.10.2010 року. На конверті, в якому було відправлено постанову вказана дата відправлення 09.11.2010 року.

З матеріалів, витребуваних з місцевого ДАІ, адмінправопорушення вчиненого позивачем, поступили тільки протокол і постанова. Інших документів : відеозйомка, документ на прилад, яким вимірювалась швидкість, при матеріалах не було і про їх наявність не вказано.

Таким чином, суд вважає, що позивачем постанова про накладення на нього штрафу із ДВС поступила в час, вказаний позивачем, тобто 19.11.2010 року і на протязі біля одного тижня після цього позивач подав позов до суду. Несвоєчасне отримання позивачем постанови в справі про адмінправопорушення виникло по вині відповідача, тобто позивач до суду звернувся несвоєчасно із-за незалежних від нього, причин, а тому цей строк необхідно поновити.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень (а таким є відповідач) обовязок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності накладається на відповідача.

В даному випадку відповідач не виконав свого обовязку по доказуванню правомірності свого рішення, тобто доказів, які б спростували зазначені доводи позивача суду не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що вина позивача в порушенні вимог п. 12.4. ПДР України не доведена, а тому в його діях склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 122 КУпАП відсутній і постанова ВМ 1 № 013546 від 15 жовтня 2010 року у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є незаконною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 122, 254, 256, 283, 287 289, 293 КУпАП, ст.ст. 10-15 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність, ст.ст. 17, 71, 128, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду поновити.

Скасувати постанову ВМ 1№ 013546 від 15 жовтня 2010 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування Недригайлівського району Сумської області ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 255 (двісті пятдесят пять) гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Онуфріївського

районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3