Справа № 812/1298/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2018-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1298/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Кисельової Є.О.,

при секретарі - Ждановій Г.Є.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Селіна О.В.,

ОСОБА_4.,

ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Луганській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обгрунтування позову зазначено, що податкові повідомлення-рішення від 09.02.2018 №№ 4, 4, прийняті ГУ ДФС у Луганській області відносно позивача, є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки при прийнятті вказаних рішень відповідачем порушено процедуру проведення фактичної перевірки, та порушення, зафіксовані в акті фактичної перевірки від 16.12.2017, не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

Зазначає, що працівниками ГУ ДФС у Луганській області на підставі наказу від 06.12.2017 № 819, проведена фактична перевірка, яка оформлена актом первірки від 16.12.2018, та за результатами якої складені спірні податкові повідомлення-рішення. Вказана перевірка здійснена поза межами офісу ФОП ОСОБА_1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та направлення на перевірку, видані ревізорам у строк до 10 діб, станом на 16.12.2017 вичерпали строк, у з'язку з чим ревізори не мали права здійснювати перевірку 16.12.2017.

Акт, складений за результами вказаної перевірки, не містить реєстраційного номеру та не вручено своєчасно позивачу, що позбавило його можливості надати заперечення на акт перевірки. Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті у порушення вимог постанови правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», оскільки прийняті на підставі постанови правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», яка втратила чинність з 05.01.2018. Крім того, спірні податкові повідомлення-рішення складені на підставі зовсім іншого акту перевірки, а саме: від 18.12.2017 № 0076/12/32/14/04//448.

У зв'язку з наведеним позивач просить суд: визнати податкові повідомлення-рішення від 09.01.2018 №№ 4, 4 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), прийнятих ГУ ДФС у Луганській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, протиправними та скасувати.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, надали аналогічні пояснення, викладеним у адміністративному позові.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задовлення позову з підстав, викладених у відзиві на адміністратвний позов, який долучено до матеріалів справи (том 2 арк. спр. 1-5).

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6 надали суду показання щодо ходу фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, проведеної у період: з 07.12.2017 по 16.12.2017, зазначивши, що вони є ревізорами-інспекторами податкової та митної справи, на підстави наказу від 06.12.2017 № 819, направлень на перевірку від 06.12.2017 №№ 572, 573, 574, за адресою: АДРЕСА_1 проведено перевірку позивача щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів. За результатами вказаної перевірки 16.12.2017 складено акт фактичної перевірки, що зареєстрований у журналі реєстрації актів та довідок про результати перевірок 18.12.2017 за № 0076/12/32/14/04//448, який у відповідності до статті 44 Податкового кодексу України поштою направлено позивачу за місцем реєстрації та отримано батьком позивача 22.12.2017. Щодо строків проведення фактичної перевірки, зазначених у наказі про призначення перевірки та направленнях на перевірку, пояснили, що перевірку ФОП ОСОБА_1 призначено на термін не більше 10 діб з 07.12.2017, тому у термін, визначений наказом та направленнями на перевірку, провели перевірку, результати якої зафіксовані у акті від 16.12.2017. Крім того, пояснили, що перевірку безпосердньо у офісі, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, здійснити не видалося можливим, оскільки офіс позивача за фактом - квартира, яку ФОП ОСОБА_1 надав в оренду певній особі, тому перевірка, на підставі наданих позивачем документів, проводилась біля офісу, а саме: наподвір'ї біля будинку, розташованому за вказаною вище адресою. Після початку проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 в усному порядку відмовився від отримання запиту про надання документів, необхідних для проведення перевірки, але надав на вимогу ревізорів такі документи: книгу обліку розрахункових операцій, реєстраційне посвідчення РРО, довідку опломбування РРО, а також Z-звіт за 07.12.2017. У період часу з 07.12.2017 по 16.12.2017 на пропозиції ревізорів надати решту документів, необхідних для проведення перевірки, позивач не реагував та документи станом на 16.12.2017 не були надані, у зв'язку з чим висновки за наслідками фактичної перевірки зроблені на підставі наданих докуметів ФОП ОСОБА_1 07.12.2017.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, надав суду показання по факту здійснення ремонту пристрою реєстратора розрахункових операцій, що зареєстрований за ФОП ОСОБА_1 Так, свідок пояснив, що він є фізичною особою-підпримцем, який здійснює технічне обслуговування реєстраторів розрахункових операцій. 08.04.2017 близько 10 години ранку, йому зателефонував ФОП ОСОБА_1 та повідомив, що пристрій реєстраторів розрахункових операцій вийшов з ладу, у зв'язку з чим він 07.04.2017 близько 21.40 години не зміг роздрукувати Z-звіт. Після телефонної розмови ФОП ОСОБА_1 прибув до приміщення, в якому свідок надає послуги з сервісного обслуговування реєстраторів розрахункових операцій, де безпосерньо був проведений ремонт пристрою та внесено запис до книги обіку рознахункових операцій ФОП ОСОБА_1 із зазначенням дати і часу виходу РРО з ладу, характеру несправності (вид обслуговування), датою і часу відновлення роботи РРО. Дату та час виходу пристрою з ладу ОСОБА_7 внесено зі слів позивача. Також свідок зазначив, що ФОП ОСОБА_1 телефонував йому по факту виходу з ладу РРО саме 08.04.2017.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

-ухвалою від 11.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (том 1 арк. спр. 1-2);

-ухвалою від 07.06.2018 задоволено клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання, відкладено підготовче засідання на 21.06.2018 (том 2 арк. спр. 53);

-ухвалою від 21.06.2018 зупинено провадження у справі до 09.07.2018 (том 2 арк. спр. 65);

-ухвалою від 09.07.2018 поновлено провадження у справі (том 2 арк. спр. 137);

-ухвалою від 26.07.2018 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 липня 2018 року на 14 год. 40 хв. (том 3 арк. спр. 1).

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України визначено порядок проведення фактичної перевірки.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно пункту 81.1 стаття 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Статтею 86 ПК УКраїни визначено порядок оформлення результатів перевірок.

Так, пунктом 86.1 цієї статті закріплено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, є фізичною особою-підприємецем, 19.06.2006 зареєстрований державним реєстратором, як суб'єкт підприємницької діяльності під № 3083, та є платником єдиного податку, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.03.2018 № , витягом з реєстру платників єдиного податку від 05.05.2018 (том 1 арк. спр. 19-23).

На підставі підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8, 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11, 20.1.13 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.4 пункту 80.2 статті 80, пункту 80.4 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями), положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (зі змінами та доповненнями), Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодових алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995-ВР № 222-VII (зі змінами та доповненнями), Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222- VIІІ з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, на підставі наказу від 06.12.2017 № 819 «Про проведення фактичної перевірки», направлень від 06.12.2017 №№ 752, 753, 754 проведено фактичну перевірку офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за місцем здійснення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_2), результати якої оформлені актом від 16.12.2018, що зареєстрований в журналі реєстрації актів та довідок про результати перевірок 18.12.2017 за № 0076/12/32/14/04//448 та в журналі реєстрації матеріалів перевірки відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок ГУ ДФС у Луганській області (том 3 арк. спр. 28-34).

Вказаний наказ про призначення перевірки та направлення на перевірку вручено ФОП ОСОБА_1 особисто 07.12.2017 до початку проведення фактичної перевірки, що підтверджується підписом позивача на вказаних документах (том 2 арк. спр.40-43), та в судововому засіданні позивачем даний факт не заперечувався.

Оглядом вказаних документів встановлено, що ці документи оформлені у відповідності до вимог статті 81 ПК України, тобто наказ від 06.12.2017 № 819 та направлення на перевірку від 06.12.2017 №№ 752,753,754 містять відомості щодо: дати видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку, а також підписані керівником та скріплені печаткою контролюючого органу.

Оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказ, зазаначений вище, та направлення на перевірку оформлені у відповідності до вимог п. 81.1 ст. 81 ПК України, які до початку проведення перевірки вручені під підпис особисто ФОП ОСОБА_1, тому суд дійшов висновку, що податковим органом у відповідності до вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України, правомірно розпочато вказану вище перевірку.

Судом встановлено, що 07.12.2017 в ході проведення ревізорами ГУ ДФС у Луганській області фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, позивачем до перевірки надано такі документи: книгу обліку розрахункових операцій № Р/1 від 15.03.2017, реєстраційне посвідчення РРО № від 13.03.2017, довідку опломбування РРО від 15.03.2017 (том 2 арк. спр. 35). Вказаний факт позивачем в судовому засіданні не заперечувався.

Щодо посилань представника позивача на те, що 07.12.2017 відповідачем після відмови позивача надати документи, перелік яких зазначений в запиті, не складено акт про відмову у наданні документів, суд зазначає наступне.

Пунктом 85.2 статті 85 цього ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пуктами 85.6 та 85.7 цієї статті встановлено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис. Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

З аналізу наведених норм слідує, що після початку проведення перевірки у платника податків виникає обов'язок надати усі документи, необхідні для проведення перевірки, а у разі відмови платника податків надати документи контролюючим органом складається акт відмови наданні документів у довільній формі.

Як вже зазначалося судом раніше, підтверджено матеріалами справи та заперечується позивачем, що ФОП ОСОБА_1 07.12.2017, після ознайомлення з наказом про проведення фактичної перевірки від 06.12.2017 № 819, направленнями на перевірку №№ 572, 573, 574 та до початку проведення фактичної перевірки надано документи, а саме: книгу обліку розрахункових операцій № Р/1 від 15.03.2017, реєстраційне посвідчення РРО № від 13.03.2017, довідку опломбування РРО від 15.03.2017 (том 2 арк. спр. 35). Тобто, позивачем після початку проведення перевірки виконано вимоги 85.2 статті 85 цього ПК України, яким встановлено обов'язок після початку проведення перевірки, надати документ та самостійно частково надано документи, необхідних для проведення перевірки, у зв'язку з чим у податкового органу не виникло обов'язку у складанні вказаного вище акту.

Крім того, встановлено, що ревізорами ГУ ДФС у Луганській області, які проводили фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1, протягом часу, відведеного наказом від 06.12.2017 № 819 для проведення перевірки, пропонувалося позивачу надати усі документи, необхідні для перевірки. Проте, позивачем, станом на 16.12.2017 не було надано документів, необхідних для проведення перевірки, у зв'язку з чим перевірку проведено та висновки зроблені на підставі тих документів, що були надані позивачем 07.12.2017.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 07.12.2017 на вимогу контролюючого органу частково надано документи, при дослідженні яких ревізорами ГУ ДФС у Луганській області встановлені порушення щодо незабепечення щоденного друкування на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків, та станом на час завершення проведення фактичної перевіки позивача (16.12.2017) решта документів, необхідних для проведення перевірки, ФОП ОСОБА_1 не надано відповідачу, тому ГУ ДФС у Луганській області правомірно проведено перевірку та зроблено висновки на підставі документів, що були надані до перевірки ФОП ОСОБА_1, оскільки саме цими документами підтверджується факт незабепечення щоденного друкування на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків.

Щодо посилань представника позивача на те, що акт перевірки від 16.12.2017, отримано ФОП ОСОБА_1 лише у травні 2018 року, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості вчасно подати заперечення на акт, судом визнаються незмістовними з огляду на таке.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, та не запечувалося позивачем в судовому засіданні, що акт фактичної перевірки від 16.12.2017 направлений позивачу за адресою реєстрації місця проживання, який отримано батьком позивача 22.12.2017 (том 2 арк. спр. 20).

В пункті 42.2. ст.42 ПК України закріплено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Тобто законодавець закріпив два випадки, коли платнику податків вважаються належним чином врученими документи:

-надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення;

-особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (що і було зроблено відповідачем).

Пунктом 86.5 ПК України встановлено, що у разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Оскільки, судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що акт фактичної перевірки від 16.12.2017, вручений 22.12.2017 батьку позивача, тому суд дійшов висновку, що відповідачем виконано вимоги статті 42 Податкового кодексу України, та позивач був обізнаний про направлення та вручення акту, у зв'язку з чим мав право подати відповідні заперечення на акт перевірки, висловивши незгоду по суті виявлених порушень в ході перевірки.

Посилання представника позивача на те, що відповідачем не складено акту відмови від підпису та отримання позивачем акту перевірки від 16.12.2017, та акт, складений 18.12.2017 № 590/12-32-14-04/НОМЕР_2 про відмову від отримання та підпису акту від 16.12.2017, не може бути належним доказом підтвердження факту відмови ФОП ОСОБА_1 відмови отримання акту фактичної перевірки саме від 16.08.2017, оскільки зі змісту акту вбачається, що акт про вказану відмову, містить посилання на відмову від отримання та підпису акта від 18.12.2017 № 590/12-32-14-04/НОМЕР_2, судом також визнаються незмістовними з огляду на наступне.

Пунктом 86.5 ПК України закріплено, що у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Зі змісту акту фактичної перевірки від 16.12.2017 вбачається, що у розділі 4.5 зазначено про відмову від підпису та отримання акту перевірки, та акт відмови від 16.12.2017, складений 18.12.2017 № 590/12-32-14-04/НОМЕР_2, також фіксує факт відмови позивача від отримання саме акту фактичної перевірки від 16.12.2017, у зв'язку з чим зазначенні вище посилання представника позивача судом визнаються необгрунтованими.

Судом встановлено та не заперечувалося позивачем, що ФОП ОСОБА_1 в телефонному режимі повідомлено про необхідність прибути до приміщення ГУ ДФС у Луганській області з метою ознайомлення зі змістом акту фактичної перевірки від 16.12.2017 та отримання другого примірника акту, який зареєстровано в журналі реєстрації актів та довідок про результати перевірок 18.12.2017 за № 0076/12/32/14/04//448 та в журналі реєстрації матеріалів перевірки відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок ГУ ДФС у Луганській області (том 3 арк. спр. 28-34). Проте, позивач в ході телефонної розмови позивач відмовився від отримання акту в приміщенні податкового органу, тому акт фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 16.12.2018 одразу направлено поштою на адресу позивача, який отримано батьком позивача 22.12.2017.

Оскільки відповідачем складено акт від 16.12.2017 про відмову отримання та підпису акта перевірки та другий примірник акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 16.12.2017 направлено на адресу позивача поштою, тому суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено дії щодо складання зазначеного акту про відмову отримання та підпису акта перевірки у відповідності до вимог сттітті 86 ПК України.

Щодо посилань представника позивача на те, що примірник акту фактичної перевірки від 16.12.2017, отриманий позивачем, не містить дати реєстрації даного акту в органі ДПС, тому даний документ не має юридичної сили, суд зазначає наступне.

Пунктом 86.5 статті 86 ПК України визначено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Судом встановлено, що акт фактичної перевірки від 16.12.2017, зареєстрований 18.12.2017 в журналі реєстрації актів та довідок про результати перевірок в журналі реєстрації матеріалів перевірки відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок ГУ ДФС у Луганській області (том 3 арк. спр. 28-34), якому присвоєно № 0076/12/32/14/04//448, та зміст зазначеного акту співпадає із змістом акту, що направлений та вручений ФОП ОСОБА_1 Факт тотожності примірників акту фактичної перевірки від 16.12.2017, що наявний у податкового органу, акту, наявного у ФОП ОСОБА_1, позивачем не заперечувався.

Оскільки судом встановлено, що примірники акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 16.12.2017, едентичні за змістом та вказаний акт зареєстрований в журналі реєстрації актів та довідок про результати перевірок в журналі реєстрації матеріалів перевірки відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок ГУ ДФС у Луганській області 18.12.2017, тому відсутні підстави вважати вказаний акт таким, який не має юридичної сили, лише через те, що не містить дати та номер реєстрації акту у податковому органі, на примірнику, що вручений позивачу.

Посилання представника позивача на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення мають бути скасовані судом, оскільки відповідачем грубо порушено процедуру проведення перевірки а саме: перевірку проведено не за місцем знаходження офісу ФОП ОСОБА_1, судом визнаються незмістовними з огляду на таке.

В ході розгляду справи достовірно встановлено та підтверджено поясненнями позивача, що фактичну перевірку за адресою: АДРЕСА_1 провести за місцем знаходження офісу ФОП ОСОБА_1, не видалося можливим з об'єктивних причин, оскільки приміщення офісу займала певна особа, через присутність якої, ФОП ОСОБА_1 не міг допустити ревізорів до перевірки саме у приміщенні офісу, у зв'язку з чим перевірку відповідачем проведено наподвір'ї будинку (біля приміщення офісу).

Крім того, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допустив контролюючий орган до початку проведення фактичної перевірки та надав ревізорам для дослідження документи, необхідниз для проведення перевірки.

Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що фактичну перевірку проведено відповідно до наказу від 06.12.2017 № 819 та направлень на перевірку, які оформлені у відповідності до вимог п. 81.1 ст. 81 ПК України, до початку проведення перевірки вручені під підпис особисто, тому суд дійшов висновку, що податковим органом у відповідності до вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України, правомірно розпочато вказану вище перевірку.

При цьому, суд зазначає, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю. Тобто, платник, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства.

Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного суду у постанові від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16.

Посилання представника позивача на те, що направлення на перевірку містять дату початку проведення перевірки з 07.12.2017, і дійсні 10 діб, проте перевірку завершено у вихідний день - 16.12.2017 та направлення на перевірку у вказаний день були не дійсні, у зв'язку з чим ревізори діяли всупереч вимогам ст.81 ПК України, судом визнаються незмістовними з огляду на наступне.

Наказом про проведення перевірки від 06.12.2017 № 819 та направленнями на перевірку №№ 752, 753, 754 чітко визначено строк проведення перевірки, а саме -10 діб, та дату початку проведення перевірки - 07.12.2017. Таким чином, направлення видані строком на 10 діб.

Перевірку розпочато 07.12.2017 та завершено 16.12.2017, тобто у срок, визначений наказом та направленнями на перевірку, а саме перевірку проведено протягом 10 діб. При цьому, вимоги статті 81 ПК України не містять обмежень та обов'язку щодо закінчення проведення перевірки виключно у робочий день та неможливості проведення і оформлення результатів перевірки актом перевірки у вихідний день. Дана стаття встановлює лише строки проведення фактичної перевірки, а саме - не більше 10 діб, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що відповідачем проведено фактичну перевірку позивач у сроки, визначені вимогами статті 81 ПК України.

Щодо посилань представника позивача на те, що оскаржувані податкові-повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки підставою для прийняття цих рішень ГУ ДФС у Луганській області зазначено акт перевірки від 18.12.2017 № 0076/12/32/14/04//448, замість акту фактичної перевірки від 16.12.2017, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом раніше, акт фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 16.12.2018 зареєстрований 18.12.2017 в журналі реєстрації актів та довідок про результати перевірок в журналі реєстрації матеріалів перевірки відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок ГУ ДФС у Луганській області (том 3 арк. спр. 28-34), якому присвоєно № 0076/12/32/14/04//448. Тобто, факт реєстрації 18.12.2017 саме акту перевірки від 16.12.2017 підтверджено вказаними журналами.

Оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що акт фактичної перевірки від 16.12.2017 зареєстрований у журналах, вказаних вище, 18.12.2017 під номером 0076/12/32/14/04//448, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення складені саме на підставі висновків, викладених податковим органом у акті перевірки від 16.12.2017, тому вказана обставина, не може бути піставою для скасування спірних рішень, оскільки дата та номер акту, зазначені в якості підстави прийняття рішень, не спростовують фактів, встановлених порушень відповідачем під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1

Вирішуючи правомірність прийняття ГУ ДФС у Луганській області податкових повідомленнь рішень від 09.01.2018 №№ 4, 4 судом встановлено наступне.

В ході фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ревізорами ГУ ДФС у Луганській області досліджено: книгу обліку розрахункових операцій від 15.03.2017 № 2Р/1 та встановлено 14 фактів не забезпечення щоденного друкування фіскальних чеків (Z-звітів), що є порушенням пункту дев'ятого статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: Z-звіт № 4 роздрукований 05.04.2017 (попередній Z-звіт № 3 роздрукований 02.04.2017, наступний Z-звіт № 5 роздрукований 06.04.2017); Z-звіт № 6 роздрукований 08.04.2017 (попередній Z-звіт № 5 роздрукований 06.04.2017, наступний Z-звіт № 7 роздрукований 11.04.2017); Z-звіт № 10 роздрукований 15.04.2017 (попередній Z-звіт № 9 роздрукований 13.04.2017, наступний Z-звіт № 11 роздрукований 18.04.2017); Z-звіт № 16 роздрукований 28.04.2017 (попередній Z-звіт № 15 роздрукований 26.04.2017, наступний Z-звіт № 17 роздрукований 28.04.2017); Z-звіт № 28 роздрукований 22.05.2017 (попередній Z-звіт № 27 роздрукований 19.05.2017, наступний Z-звіт № 29 роздрукований 22.05.2017); Z-звіт № 32 роздрукований 29.05.2017 (попередній Z-звіт № 31 роздрукований 27.05.2017, наступний Z-звіт № 33 роздрукований 01.06.2017); Z-звіт № 33 роздрукований 01.06.2017 (попередній Z-звіт № 32 роздрукований 29.05.2017, наступний Z-звіт № 34 роздрукований 01.06.2017); Z-звіт № 43 роздрукований 21.06.2017 (попередній Z-звіт № 42 роздрукований 15.06.2017, наступний Z-звіт № 44 роздрукований 21.06.2017); Z-звіт № 58 роздрукований 14.07.2017(попередній Z-звіт № 57 роздрукований 12.07.2017, наступний Z-звіт № 59 роздрукований 14.07.2017); Z-звіт № 77 роздрукований 13.08.2017 (попередній Z-звіт № 76 роздрукований 11.08.2017, наступний Z-звіт № 78 роздрукований 14.08.2017); Z-звіт № 84 роздрукований 22.08.2017 (попередній Z-звіт № 83 роздрукований 19.08.2017, наступний Z-звіт № 85 роздрукований 22.08.2017); Z-звіт № 86 роздрукований 24.08.2017 (попередній Z-звіт № 85 роздрукований 22.08.2017, наступний Z-звіт № 87 роздрукований 24.08.2017); Z-звіт № 117 роздрукований 14.10.2017 (попередній Z-звіт № 116 роздрукований 11.10.2017, наступний Z-звіт № 118 роздрукований 14.10.2017); Z-звіт № 122 роздрукований 25.10.2017 (попередній Z-звіт № 121 роздрукований 21.10.2017, наступний Z-звіт № 123 роздрукований 25.10.2017).

Таким чином, встановлено не оприбуткування у книзі обліку розрахункових операцій готівкових коштів у день їх фактичного надходження на підставі фіскальних чеків, записи в книгц внесено несвоєчасно, загальна сума не оприбуткованих коштів складає 408105 грн.

Судом встановлено, що позивачем та його представником не заперечувався факт несвоєчасного внесення до книги обліку розрахункових операцій зазначених вище записів на загальну суму 279305 грн.

За наслідками проведеної фактичної перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення форми «С»: від 09.01.2018 № 4 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів (код платежу 21080900) у розмірі 2040525 грн. ( том 1 арк.спр. 25); від 09.01.2018 № 4 про адміністративні штрафи та інші санкції (нарах.коштів, контроль за справлянням яких закріпл. за ГУ ДФС (код платежу 21081100) у розмірі 510 грн. (том 1 арк. спр. 27).

Відносини, що виникають у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій у торгівлі, громадського харчування та послуг, а також відповідальність за порушення ведення касових операцій у національній валюті в Україні, регулює Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, постанова Правління Національного банку України від 15.12.2004 N 637, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р.за N 40/10320 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», указ Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 та Податковий кодекс України.

Відповідно до пунктів пешого, п'ятого, дев'ятого та тринадцятого статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг » від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; щоденно друкувати на реєстратора з розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

З аналізу наведеної норми слідує, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі, зокрема, при наданні послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму надання послуги через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, а у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення та забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Таким чином, даною нормою чітко закріплено порядок проведення суб'єктами господарювання розрахункових операцій на повну суму надання послуг через реєстратори розрахункових операцій та проведення розрахунків з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій, а також

забезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Відповідно до пункту шістнадцятого цієї статті у разі виявлення несправностей реєстратора розрахункових операцій, а також пошкодження засобів контролю протягом робочого дня, в якому виявлено несправності чи пошкодження, письмово або засобами електронного зв'язку в довільній формі повідомити центр сервісного обслуговування, а також протягом двох робочих днів після дня виявлення несправностей чи пошкодження письмово або засобами електронного зв'язку в довільній формі повідомити про це контролюючий орган, у якому суб'єкт господарювання зареєстрований платником податків.

Згідно статті п'ятої цього Закону на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

У разі виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти,облік цих операцій та формування розрахункових документів здійснюється у порядку, встановленому Національним банком України.

Таким чином, даною нормою чітко закріплено, що у разі виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій, проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_1. щоденний звіт за 07.04.2017 роздруковано та внесено до книги обліку розрахункових операцій (далі-книга КОРО) 08.04.2017, у зв'язку із виходом з ладу реєстратора розрахункових операцій, про внесено запис до книги КОРО (том 1 арк.спр. 135-137). Факт необхідності проведення розрахункової операції за 07.04.2017 білизько 21.40 години позивачем не заперечувався.

Проте, позивачем після виходу з ладу реєстратору розрахункових операцій, всупереч вимогам пункту 5 статті 3 та статті 5 Закону № 265/95-ВР не забезпечено проведення розрахунків за 07.04.2017 з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення.

Таким чином, позивачем порушено вимоги пунктів 5,9 ст.3, 5 Закону № 265/95-ВР, а саме: не забезпечено щоденного друкування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних чеків за період: з 05.04.2017 по 25.10.2017 на загальну суму 408105 грн., та не забезпечено проведення розрахунків за 07.04.2017 з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку її ведення, а також не забезпечено відповідності загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, у зв'язку з чим відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення рішення від 09.01.2018 № 4, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1, штрафні санкції, передбачені указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 09.01.2018 № 4 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративних штрафних санкцій за ненадання документів до перевірки, суд зазначає наступне.

Оскільки судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем в ході фактичної перевірки, за період: з 07.12.2017 по 16.12.12.2017 не надано контролюючому органу в повному обсязі документи, необхідних для проведення перевірки, та перевірку проведено на підставі наданих документів позивачем 07.12.2017, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано обов'язку, встановленого статтею 85 ПК України щодо надання документів контролюючому органу після початку проведення перевірки, тому відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.01.2018 № 4.

Щодо посилань представника позивача на те, що ГУ ДФС у Луганській області, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень протиправно застосовано вимоги постанови правління НБУ від 15.12.2004 N 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», оскільки дана постанова втратила чинність 05.01.2018, та станом на прийняття рішень контролюючим органом, діяла постанова правління НБУ від 29.12.2017 № 148, якою не передбачено такої відповідальності за порушення порядку щоденного друкування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних чеків, судом визнаються незмістовними, з огляду на наступне.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637 (далі- постанова № 637) (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Відповідно до пункту 2.6 постанови N 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Указом Президента України від Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/951 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами тнерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді

штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

З аналізу наведених норм слідує, що у разі проведення готівкових розрахунків і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки".

Преамбулою даного Указу визначена мета його постановлення: подальше вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов'язань перед бюджетами і державними цільовими фондами.

При цьому ст. 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України "Про основні засади організації функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України" від 08.06.1995 року, який був чинним на час прийняття зазначеного Указу, визначено, що Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов'язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення.

Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

Таким чином, оскільки на законодавчому рівні визначено сферу та строк регулювання відносин щодо готівкового обігу саме приписами Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" і станом на день перевірки будь-якого закону для правового регулювання цього ж питання Верховною Радою України прийнято не було, контролюючий орган мав керуватись приписами, саме, названого Указу.

Оскільки Положенням «Про ведення касових операцій у національній валюті України», затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637, чітко визначено порядок та строки оприбуткування усієї готівки, що надходить до кас, яка має бути оприбуткована у день одержання готівкових коштів та в обов'язковому порядку внесена до касової книги, тому рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача є правомірним, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Постанова правління НБУ від 15.12.2004 N 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» втратила чинність 05.01.2018, у зв'язку з чим 05.01.2018 набула чинності постанова правління НБУ від 29.12.2017 № 148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» .

Судом встановлено, що відповідачем проводилась перевірка ФОП ОСОБА_1 на підставі наказу від 06.12.2017 № 819 у період: з 07.12.2017 по 16.12.2016, порушення, встановлені під час фактичної перевірки, відображені у акті перевірки від 16.12.2017.

Таким чином, на час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 та встановлення факту порушень щодо не забезпечення щоденного друкування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних чеків та не забезпечення проведення розрахунків за 07.04.2017 з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку її ведення, була чинна постанова правління НБУ від 15.12.2004 N 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» та указ Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95. При цьому, зазначений указ Президента України, станом на час прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, також був чинним.

Оскільки станом на час проведення перевірки позивача була чинна постанова правління НБУ від 15.12.2004 N 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» та відповідачем в ході фактичної перевірки встановлено, зазначені вище порушення, відповідальність за які передбачена саме вказаною постановою, тому відповідачем правомірно застосовані штрафні санкції, визначені указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95, на підставі виявлених порушень, відповідальність за які встановлена саме постановою правління НБУ від 15.12.2004 N 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».

Наведена правова позиція узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015, постановою Верховного Суду України від 01.04.2014 у справі № 21-54а14, постанові Верховного суду від 28.02.2018 у справі № 824/2588/13-а.

Враховуючи, наведені обставини, встановлені судом та підтверджені матеріалами справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, відтак у заволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки рішення прийняте не на користь позивача, судові витрати зі сплати судового збору позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 серпня 2018 року.

Суддя Є.О. Кисельова