Справа № 820/4761/18
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 р. Справа № 820/4761/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі Головуючого судді - Супруна Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, вул. Ювілейна, буд. 45, с. Африканівка, Барвінківського району, Харківської області, 64741) до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (, 64309, проспект Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківської області) про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1І.) з адміністративним позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просить суд:

- зобовязати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області донарахувати та виплатити позивачу за Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 15 червня 2017 року у справі ОСОБА_2 проти України на виконання Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 11 травня 2010 року у справі №2-115/10 - суми індексованого доходу відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159.

- зобов'язати відповідача відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Рішенням Європейського Суду з прав Людини від 15.06.2017 року у справі ОСОБА_2 проти України та інші 191 заява, задоволено заяву позивача № 54081/13 від 15.08.2013 року та закріплено, що Уряд визнає надмірну тривалість невиконання рішень місцевих судів, внесених до списку в додаток до цієї однобічної декларації. Уряд готовий в межах трьох місяців від дати повідомлення рішення виконати рішення місцевих судів, внесені до списку в додаток із залишком, здійсненим і, щоб виплатити кожному з додатків суму ЕVR 1000. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 року № 820/4795/17, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 року, адміністративний позов ОСОБА_1, до Міністерства юстиції України про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії - задоволений. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП № 54483897, що призвело до невиконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 15 червня 2017 року у справі ОСОБА_2 проти України та інші 191 заява в частині рішення національного суду, а саме: Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 25 березня 2011 року у справі № 2002/2-а-220/11, якою зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи із 8,75 мінімальних розмірів пенсій за віком відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інваліду другої групи, починаючи з 09 вересня 2010 року по 25 березня 2011 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зобов'язано Міністерство юстиції України вжити заходів відповідно до ст.ст. 9,19, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 6 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів і ст.ст. 1, 5, 18, 78 Закону України Про виконавче провадження та ст. 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та забезпечити виконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 15 червня 2017 року у справі ОСОБА_2 проти України та інші 191 заява в частині рішення національного суду, а саме: Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 25 березня 2011 року у справі № 2002/2-а-220/11, якою зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок державної пенсії, призначеної ОСОБА_1, відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, як інваліду другої групи, а також здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної ОСОБА_1, відповідно до ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 09 вересня 2010 року по 25 березня 2011 року, та провести відповідні виплати недоплаченої суми пенсії, з урахуванням раніше здійснених виплат. Згідно вимоги головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, від 16.04.2018 року на виконання Рішення Європейського суду з Прав Людини від 15.06.2017 року у справі ОСОБА_2 проти України боржником здійснено перерахунок та виплату за Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 25.03.2011 року у справі № 2002/2-а-220/11, пенсії у розмірі 33960 грн..

Однак при цьому не проведена індексація недоотриманої пенсії та не враховано і не виплачено йому компенсацію втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 30.11.2011 року, тобто без застосування Законів України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат».

Посилаючись на незаконність дій стосовно не проведення індексації недоотриманої пенсії та не врахуванню позивачу компенсації втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Від представника відповідача надійшов відзив до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року за Вх.№01-26/34225/18, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на те, що компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення), пенсії, стипендії та соціальні виплати.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року відкрито провадження в адміністративній справи за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання.

В судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, в позовній заяві вказав, що просить слухати справу без його участі.

Представник відповідача, Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи, у відзиві на адміністративний позов просив суд розгляд справи провести без участі представника управління. Витребуванні судом документи Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 року до суду не надав.

Суд зазначає, що п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України) зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням положень ст.ст. 4, 229 КАС України суд приходить до висновку про наявність беззаперечних підстав для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 6 КАС України встановлює, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського Суду з прав Людини від 15.06.2017 року у справі ОСОБА_2 проти України та інші 191 заява, задоволено заяву позивача № 54081/13 від 15.08.2013 року та закріплено, що Уряд визнає надмірну тривалість невиконання рішень місцевих судів, внесених до списку в додаток до цієї однобічної декларації. Уряд готовий в межах трьох місяців від дати повідомлення рішення виконати рішення місцевих судів, внесені до списку в додаток із залишком, здійсненим і, щоб виплатити кожному з додатків суму ЕVR 1000.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 року №820/4795/17, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 року, адміністративний позов ОСОБА_1, до Міністерства юстиції України про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії - задоволений. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП № 54483897, що призвело до невиконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 15 червня 2017 року у справі ОСОБА_2 проти України та інші 191 заява в частині рішення національного суду, а саме: Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 25 березня 2011 року у справі № 2002/2-а-220/11, якою зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи із 8,75 мінімальних розмірів пенсій за віком відповідно до ст.ст.50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інваліду другої групи, починаючи з 09 вересня 2010 року по 25 березня 2011 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зобов'язано Міністерство юстиції України вжити заходів відповідно до ст.ст. 9,19, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 6 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів і ст.ст. 1, 5, 18, 78 Закону України Про виконавче провадження та ст. 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та забезпечити виконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 15 червня 2017 року у справі ОСОБА_2 проти України та інші 191 заява в частині рішення національного суду, а саме: Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 25 березня 2011 року у справі № 2002/2-а-220/11, якою зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок державної пенсії, призначеної ОСОБА_1, відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, як інваліду другої групи, а також здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної ОСОБА_1, відповідно до ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 09 вересня 2010 року по 25 березня 2011 року, та провести відповідні виплати недоплаченої суми пенсії, з урахуванням раніше здійснених виплат. Згідно вимоги головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, від 16.04.2018 року на виконання Рішення Європейського суду з Прав Людини від 15.06.2017 року у справі ОСОБА_2 проти України боржником здійснено перерахунок та виплату за Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 25.03.2011 року у справі № 2002/2-а-220/11, пенсії у розмірі 33960,39 грн..

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України, встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обставини встановлені в рамках розгляду адміністративної справи № 820/4795/17 не підлягають доказуванню в ході розгляду адміністративної справи № 820/4261/18.

В своєму відзиві від 10.07.2018 року за Вх.№01-26/34225/18, відповідач зазначає, що доплата по проведенню перерахунку пенсії носить разовий характер, а тому нарахування компенсації втрат частини доходу не здійснюється.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (надалі за текстом - Закон № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений Постановою КМ України від 21.02.2001 року № 159 (надалі за текстом - Порядок № 159), для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1,2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 3 Закон України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Положеннями вказаного порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (п. 4 Порядку № 159).

Згідно з пунктами 5 - 7 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18 листопада 2014 року (справа № 21-518а14): «Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення».

З урахуванням цього не заслуговують на увагу доводи відповідача, що виплачена за рішенням суду пенсія не є доходом громадянин та має разовий характер.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» закріплено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За нормами статті 2 цього Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону).

Згідно зі ст. 6 Закону компенсацію виплачують, в тому числі, за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

У відповідності до наведених норм законодавства відповідач у зв'язку із порушенням встановлених строків щомісячних виплат індексації пенсії має здійснити компенсацію втрати позивачу частини доходів у порядку передбаченому Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Стовно посилань відповідача, що сума нарахування, згідно рішення суду (постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 25.03.2011 року у справі № 2002/2-а-220/11) ОСОБА_1, не виплачена, у зв'язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21 44а10). Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Звертаючись до суду позивач порушив питання, щодо зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом 15 днів з дня набрання ним чинності (ст.382 КАС України), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов'язком суду, суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов'язання відповідача подати звіт про виконання.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.. Враховуючи той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору, і рішення ухвалено на його користь, судові витрати в розмірі 704,80 грн., підлягають сплаті за рахунок бюджетних асигнувань з Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, вул. Ювілейна, буд. 45, с. Африканівка, Барвінківського району, Харківської області, 64741) до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (, 64309, проспект Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківської області) про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Зобовязати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області (, 64309, проспект Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківська область) донарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, вул. Ювілейна, буд. 45, с. Африканівка, Барвінківського району, Харківської області, 64741) за Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 15 червня 2017 року у справі ОСОБА_2 проти України на виконання Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 11 травня 2010 року у справі №2-115/10 - суми індексованого доходу відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (, 64309, проспект Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківська область) на користь Державного бюджету України розрахунковий рахунок 4012, отримувач коштів УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999628, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Харківський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено 22 серпня 2018 року.

Суддя Ю.О. Супрун