Справа № 821/961/15-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2018 року

Київ

справа №821/961/15-а

адміністративне провадження №К/9901/7331/18

№ K/9901/7331/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21.05.2015 (головуючий суддя: Попов В.Ф.)

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2015 (головуючий суддя: Турецька І.О., судді: Кравченко К.В., Стас Л.В.)

у справі № 821/961/15-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області

про скасування рішень та вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - ДПІ, відповідач) в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.03.2015: № про збільшення грошового зобов'язання із ПДВ на 241851,97 грн. за основним платежем та на 122625,99 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), № про збільшення грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб на 25938,81 грн. за основним платежем та на 6994,70 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); рішення від 12.03.2015 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у загальній сумі 27640,90 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) у сумі 27640,90 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21.05.2015, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2015, позов задоволено частково: визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.03.2015 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на 37050,00 грн., у тому числі за основним платежем на 24700,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 12350,00 грн.; визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.03.2015 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 32423,51 грн., у тому числі за основним платежем на 25938,81 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 6484,70 грн.; визнано протиправними та скасовані: вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2015 № Ф та рішення від 12.03.2015 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалені у справі судові рішення у частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм ст..7, частин 4 та 5 ст. 11, частин 1 та 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС). За доводами касаційної скарги, позивач не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність збільшення йому грошового зобов'язання із ПДВ у сумі 217151,97 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) ПДВ у сумі 108575,99 грн., а також застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1700,00 грн. за неподачу податкової звітності із ПДВ згідно з податковим повідомленням-рішенням від 12.03.2015 № . На обґрунтування своєї позиції позивач вказує, що судами не були враховані обставини того, що у 2012-2013 працівниками позивача допускались помилки при відпуску товару, за наслідками яких позивач складав акти у довільній форму та складав уточнюючі декларації, що свідчить про недоведеність факту перевищення ним доходу у 300000,00 грн.

Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача сум грошового зобов'язання із ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), (у межах оспорюваних сум) згідно з податковим повідомленням-рішенням від 12.03.2015 № , з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті планової виїзної перевірки від 27.02.2015 № 55/21-03-17-03/НОМЕР_5. Згідно з цим актом позивач порушив норми пункту 49.18.1 пункту 49.18 ст. 49, пункту 181.1 ст. 181, пункту 185.1 ст. 185, пункту 187.1 ст. 187, пунктів 198.3, 198.6 ст. 198 ПК, у результаті чого позивачем занижено ПДВ за 2013 рік на 15064,0 грн. та на 9636,00 грн. за 2014 рік у зв'язку із завищенням податкового кредиту; занижено податкові зобов'язання із ПДВ з 11.08.2012 по 15.05.2013 на загальну суму 217151,97 грн., у зв'язку з перевищенням розміру загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів (послуг) у 300000,00 грн. у липні 2012 року, а також порушив граничні строки подання податких декларацій.

За наслідками висновків акту перевірки відповідачем відносно позивача прийняте податкове повідомлення- рішення від 12.03.2015: № про збільшення грошового зобов'язання із ПДВ на 241851,97 грн. за основним платежем та на 122625,99 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Відповідно до пункту 181.1 ст. 181 ПК у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Пунктом 183.2 цієї статті встановлено, що у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування (пункт 183.10 ст. 183 ПК).

Об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Пунктом 10 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» встановлено, що за податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість, що виникли: з 1 січня 2011 року до 31 грудня 2013 року включно ставка податку становить 20 відсотків; з 1 січня 2014 року - 17 відсотків.

Як встановлено у судовому процесі, позивачем за період із квітня по липень 2012 року було отримано дохід від продажу товарів у сумі 448161,18 грн., тобто перевищив суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців у розмірі 300000,00 грн., а тому за висновком ДПІ він мав зареєструватися платником ПДВ із серпня 2012 року. Заперечуючи факт отримання такої суми доходу, позивач у судовому процесі вказував на помилки його продавця, про що ним складались відповідні акти старнірування та брались відповідні пояснення від працівника.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 № 614 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 р. за № 107/5298 (у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір), реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та в інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від'ємної суми тільки в разі забезпечення алгоритмом роботи РРО окремого накопичення у фіскальній пам'яті від'ємних сум розрахунків. Якщо РРО не забезпечує такого накопичення, то дозволяється реєструвати видачу коштів (скасування помилкової суми) за допомогою операції "службова видача". Забороняється реєструвати через РРО від'ємні суми з використанням операції "сторно"

Згідно з пунктом 4.8 цього Порядку, якщо сума коштів, виданих при поверненні товару чи рекомпенсації раніше оплаченої послуги, перевищує 100 гривень, то матеріально відповідальна особа господарської одиниці або особа, яка безпосередньо здійснює розрахунки, повинна скласти акт про видачу коштів. В акті необхідно зазначити: дані документа, що встановлює особу покупця, який повертає товар (відмовляється від послуги); відомості про товар (послугу); суму виданих коштів; номер, дату і час видачі розрахункового документа, який підтверджує купівлю товару (отримання послуги).

Такий самий акт складається при скасуванні помилково проведеної через РРО суми розрахунку, де вказуються дані про помилкову суму та реквізити розрахункового документа. Акти про видачу коштів та акти про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку передаються до бухгалтерії СПД і зберігаються протягом 3 років. У разі відсутності у СПД бухгалтерії зазначені акти підклеюються на останній сторінці відповідної книги обліку розрахункових операцій.

За встановлення у судовому процесі обставин невиконання позивачем вищевказаних норм Порядку № 614, суди попередніх інстанцій, зробили юридично правильний та обґрунтований висновок про ненадання позивачем належних доказів на підтвердження здійснення його працівником помилки при проведенні розрахункових операцій, та як наслідок не було доведено у судовому процесі обставин не перевищення ним граничної суми здійснення операцій з постачання товарів/послуг у 300000,00 грн. З огляду на перевищення позивачем 300000,00 грн. у липні 2012 року, висновки ДПІ про заниження податкових зобов'язань із ПДВ за операціями, які були здійснені після перевищення вказаної суми операцій, є правомірними. Правильними є відповідно і висновки судів про правомірність застосованих до позивача штрафних санкцій за неподання податкової звітності з ПДВ, застосованих згідно з пунктом 120.1 ст. 120 ПК.

Доводи, наведені позивачем у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

У силу норм частини 1 ст. 341 КАС суд касаційної інстанції перевіряє судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, отже судові рішення в частині задоволення позовних вимог не підлягають перегляду

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21.05.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко