Справа № 804/3148/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2018 року Справа № 804/3148/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування рішень суб'єкта владних повноважень, -
02 травня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області, в якій просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Дніпропетровській області:
- від 12.04.2018 року за № НОМЕР_1 (форма «Р») про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 104 857,34 грн. (в тому числі за основним платежем в сумі 83 885,87 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 20 971,47 грн.);
- від 12.04.2018 року за № НОМЕР_2 (форма «Р») про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору в сумі 8 738,12 грн. (в тому числі за основним платежем в сумі 6 990,49 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 747,63 грн.);
- від 12.04.2018 року за № НОМЕР_3 (форма «ПС») про застосування штрафних санкцій за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» у розмірі 170,00 грн.;
- рішення від 12.04.2018 року за № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного та внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 16 787,02 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.05.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у судовому засідання на 22.05.2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)учасників справи.
В судове засідання, призначене на 22.05.2018року зявились всі сторони у справі.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав пред'явлений адміністративний позов і просив задовольнити його, посилаючись на обставини, зазначені у позові.
Представник відповідача проти задоволення позовної заяви заперечував в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в відзиві на адміністративний позов від 17.05.2018 року.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд оголошував перерву до 29.05.2018 року о 14:40 год. та до 01.06.2018 року о 09:00 год. для надання додаткових доказів.
29.05.2018 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач стверджуючи про наявність факту порушення вимог чинного податкового законодавства України щодо не повідомлення контролюючого органу про обєкти оподаткування та обєкти повязані з оподаткуванням, не визначив конкретні обєкти рухомого та нерухомого майна, які були зареєстровані, створені чи відкриті у період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року Доказів про завищення інших витрат на вартість оплаченої ПАТ «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО», але не спожитої електроенергії, відповідачем не надано. Також, відповідач безпідставно проігнорував зв'язок втрати ваги сировини за рахунок зменшення вологості при сушінні та очищенні від сміттєвих домішок, який є неминучим.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 зареєстрований у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку в Головному Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Судом встановлено, що Головним Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області у період з 12.02.2018 року по 23.02.2018 року проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_5 вимог дотримання податкового та іншого законодавства з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.207 року.
- визначено суму податкових зобовязань з військового збору 6990,49 грн., в т.ч. за 2016 рік 4687,82 грн., за 2017 рік 2302,67 грн.;
- фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 надано розяснення щодо необхідності подання таблиці 3 додатка 6 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування;
- платник податків не повідомив про обєкти оподаткування та обєкти повязані з оподаткуванням до Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області за основним місцем обліку повідомленням за формою № 20-ОПП.
Вказані висновки обґрунтовані порушенням вимог п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177, п. 163.1 ст. 163, п. 176 ст. 176, п. 201.10 ст. 201, п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України та абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».
Скориставшись своїм правом, передбаченим пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, позивачем було подано заперечення до ОСОБА_4 від 26.03.2018 року до ДФС України.
- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12.04.2018 року, яким ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 104 857,24 грн., в т.ч. за штрафними санкціями 20 971,47 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 12.04.2018 року, яким ФОП ОСОБА_5 збільшено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі військового збору на загальну суму 8 738,12 грн., в т.ч. за штрафними санкціями 1 747,63 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 12.04.2018 року, яким ФОП ОСОБА_5 сума штрафних санкцій за платежем Адмін.штрафи та інші санкції на суму 170,00 грн.
Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_4 від 12.04.2018 року на підставі ОСОБА_4 №11982/04-36-13-05/НОМЕР_5 від 12.03.2018 року застосовано штрафні санкції за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 16 787,02 грн.

Також на підставі зазначеного ОСОБА_4 органом податкової служби сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.04.2018 року № Ф- на суму 99 111,11 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

На підтвердження своїх доводів позивачем надано до суду копія свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю, олійницю яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Промислова, буд. 1. від 25.07.2005 року, інформацію про споживання та оплату вартості електричної енергії на адресу ПАТ «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО» за 2016-2017 роки, рахунки ПАТ «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО» за електроенергію 2016-2017 роки, Звіти про споживання електроенергії ФОП ОСОБА_5 за 2016-2017 роки, виписки за особовими рахунками ФОП ОСОБА_5, податкові декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та 2017 рік, книга обліку доходів і витрат.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 177.1. ст. 177 Податкового кодексу України Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця (п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України).

Із змісту п.п. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 Податкового кодексу України вбачається, що документальним підтвердженням витрат є витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов'язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Проте, зазначені відповідачем в акті №11982/04-36-13-05/НОМЕР_5 від 12.03.2018 року порушень щодо відображення фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 у складі інших витрат господарської діяльності податкових декларацій про майновий стан і доходи та за 2016-2017 роки витрат на електроенергію містить посилання виключно на дані звітів про споживання фактично спожитої електроенергії, однак такі звіти не є платіжними та розрахунковими документами та не засвідчують фактичну сплату грошових коштів на користь постачальника або здійснення на користь такого постачальника оплати за електроенергію в іншій (не грошовій формі).

Крім того, в судовому засіданні було досліджено книгу обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_5 та встановлено, що вказана книга містить лише загальні суми повязаних з отриманням доходу витрат, повязаних з придбанням товарів та інших витрат, повязаних з отриманням доходу без визначення конкретного їх найменування. При цьому судом досліджено надані суду рахунки, виставлені ПАТ «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО» та платіжні документи, з яких вбачається, що плата здійснювалась відповідно до виставлених рахунків.

Таким чином, факт завищення позивачем інших витрат на суму 22 451,78 грн. за 2016 рік та 12 701,75 грн. за 2017 рік зазначений в акті перевірки не знайшов свого підтвердження. Отже висновки в акті щодо порушення ФОП ОСОБА_5М вимог п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України є необґрунтованими.

Суд також зазначає, що серед переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів п.п. 177.4.4. п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України віднесені інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту.

Суд також зазначає, що п.п. 177.4.5. п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України перелічено витрати, які не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не повязані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Аналіз зазначених положень приводить до висновку про можливість включення витрат до складу витрат, що враховуються у зменшенні оподаткованого доходу, якщо вони документально підтвердженні та мають прямий звязок з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

При цьому, ФОП ОСОБА_5 при формуванні витрат на придбання ТМЦ за 2016-2017 роки до складу витрат включено придбання насіння соняшника в повному обсязі, та усі витрати ФОП ОСОБА_5 на придбання сировини для виробництва олії соняшникової нерафінованої належним чином підтверджено первинними документами платіжними документами та накладними.

Предметом договорів закупівлі насіння соняшнику як сировини для виробництва олії соняшникової була лише певна кількість соняшника за конкретну ціну. В процесі виробництва його доводили до стандарту по показниках засміченості та вологості.

Таким чином, податковий орган безпідставно при наявності усіх документально підтверджених витрат позивача, безпідставно відніс до витрат, що не підлягають врахуванню у оподаткованого доходу, природний убуток при переробці сировини внаслідок здійснення ФОП ОСОБА_5 виробництва олії соняшникової нерафінованої.

Таким чином, зроблений в ОСОБА_4 №11982/04-36-13-05/НОМЕР_5 від 12.03.2018 року висновок про завищення витрат на суму 430 699,15 грн, в тому числі за 2016 рік на суму 290 069,35 грн., за 2017 рік на 140 629,80 грн. є необґрунтованим.

З урахуванням вищенаведеного, додаткове визначення з боку Головного управління ДФС у Дніпропетровській області грошових зобовязань ФОП ОСОБА_5 з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 83 885,87 грн, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в загальній сумі 99 111,11 грн., військового збору у сумі 6 990,49 грн., що є наслідком не підтверджених відповідачем порушень з боку позивача, суд вважає необґрунтованим та неправомірним.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 12.04.2018 року №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, вимога від 12.04.2018 року № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 12.04.2018 року № НОМЕР_4 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п.п. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Податковий контроль обєктів оподаткування та обєктів, повязаних з обєктами оподаткування, здійснюється згідно Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України за № 1588 від 09.12.2011 року (далі Порядок).

Відповідно до п. 8.1. Положення платник податків зобов'язаний повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Пунктом 8.2. Положення до таких обєктів віднесено майно та дії, у зв'язку з якими у платника податків виникають обов'язки щодо сплати податків та зборів. Такі об'єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Відповідно п. 8.4. Положення повідомлення про об'єкти оподаткування або об'єкти, пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що нежитлова будівля, олійниця, яка перебуває у власності позивача зареєстрована у 2005 році, тобто у період, що перевірявся контролюючим органом 2016-2017р.р. не реєструвалась, створювалась чи відкривалась. Тобто з підстав лише її використання у господарській діяльності протягом 2016-2017 років, у позивача не виник обовязок подавати до контролюючого органу повідомлення за формою № 20-ОПП.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що встановлені в акті контролюючого органу порушення позивачем п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, а саме не повідомлення про обєкти оподаткування та обєкти повязані з оподаткуванням до Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області за основним місцем обліку за формою №20-ОПП є безпідставними. Отже податкове повідомлення-рішення від 12.04.2018 року № сформоване на підставі зазначених висновків акту підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності прийнятих рішень, суд приходить до висновку про задоволення позову, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.04.2018 року №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, вимоги від 12.04.2018 року № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 12.04.2018 року № НОМЕР_4.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ФОП ОСОБА_5 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2321,49 грн., що документально підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 20.04.2018 року.

Враховуючи, що позовну заяву задоволено, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 2321,49 грн. підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 2321,49 грн. підлягає стягненню з ГУ ДФС України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 78, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5, АДРЕСА_1, 53400), до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області (, вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49000) - задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.04.2018 року №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Визнати протиправною та скасувати вимогу від 12.04.2018 року № Ф-.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 12.04.2018 року № НОМЕР_4.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у розмірі 2321,49 грн.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складений 06 червня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1