Справа № 0540/5700/18-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2018 р. Справа№0540/5700/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача № 50 від 12.01.2018 року та №176427 від 28.03.2018 року;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення з одного виду пенсії на інший вид від 16.03.2018 року з урахуванням періоду роботи з 26.09.1992 року по 01.06.1998 року в якості електрослюсаря підземного на дільниці ЕМО ДП Шахта Петровська як пільгового згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та з урахуванням часу перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництві з 08.04.1998 року, який стався 15.03.1990 року СПТУ № 103 м. Донецька.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він звертався до відповідача із заявами про переведення з одного виду пенсії по інвалідності від трудового каліцтва на іншій вид пенсії - за віком, відповідно до ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення. Зазначає, що рішеннями відповідача йому відмовлено у переведенні з одного виду пенсії на інший. Вважає, що рішення управління є протиправними, оскільки надав усі необхідні документи для задоволення його заяви. Крім того зазначає, що спірний стаж позивача підтверджується трудовою книжкою, в якій зазначені періоди його роботи на підприємстві. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Через відділ діловодства та архівної роботи суду відповідач надав суду відзив на адміністративний позов. У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначив, що першим рішення позивачу було відмовлено у задоволенні заяви, оскільки останнім не надано до пільгових довідок, які підтверджують зазначений період роботи (кількість страйків, безоплатних відпусток, роботу на поверхні шахти) та довідки про спуск в шахту, які необхідні Управлінню для розрахунку кількості спусків в шахту електрослюсаря підземного на дільниці ЕМО. Стосовно другого звернення позивача, відповідач повідомляє, що заявнику було відмовлено у задоволенні заяви, у звязку з відсутністю можливості у Управління провести перевірку наданих позивачем документів через знаходження підприємства у населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Також відповідач зазначає, що період навчання позивача в ПТУ №103 м.Донецька з 01.09.1989 року по 02.07.1990 року не зараховано, оскільки позивач не працевлаштувався на підприємство за професією впродовж трьох місяців після закінчення навчання відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту». На підставі зазначеного, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.07.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 16.08.2018 року судом здійснено заміну відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області () на його правонаступника - Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, зареєстроване за юридичною адресою: 85323, Донецька область, місто Мирноград, вулиця Центральна, будинок 13).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВВ № 435351, громадянин України (а.с. 12).

Як вбачається з пенсійного посвідчення позивача серії ААЕ № 401297 з 23.12.2009 року йому призначена пенсія по інвалідності (3 група, трудове каліцтво) (а.с. 13).

Згідно довідки № від 27.01.2017 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Мирноградської міської Ради, ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 52).

05.01.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про його переведення з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. До заяви позивачем було додано копію трудової книжки, копію паспорту, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 15).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області від 12.01.2018 року № 50 ОСОБА_1 відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності від трудового каліцтва на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку згідно зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через те, що позивачем не надано пільгових довідок, які б підтверджували період роботи на Шахтоуправлінні «Петрівське» з 26.05.1992 року по 01.06.1998 року в якості електрослюсаря підземного на дільниці ЕМО та довідок про спуски в шахту, що необхідні для розрахунку кількості таких спусків на зазначеній роботі. У звязку з цим спірний період роботи позивача на вказаному підприємстві не зарахований відповідачем до пільгового стажу відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Окрім вказаного позивачу розяснено право на переведення з пенсії по інвалідності від трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» ст. 13 цього Закону після досягнення пятдесяти років (а.с. 21-22).

16.03.2018 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про переведення його з одного виду пенсії на інший, зокрема, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. До заяви позивачем було додано довідку № 358 від 03.08.2012 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідку № 356 від 03.08.2012 року про спуски в шахту, довідку № 357 від 03.08.2012 року про заробітну плату для обчислення пенсії, видані ДП «Шахта «Петрівська» (а.с. 16).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області від 28.03.2018 року № 176427 ОСОБА_1 повторно відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності від трудового каліцтва на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку згідно з п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» через те, що періоди його роботи з 26.09.1992 року по 01.06.1998 року на підприємстві Шахтоуправління «Петрівське» не зараховані до пільгового стажу роботи, оскільки вказане підприємство знаходиться в м. Донецьку, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Разом з цим розяснено, що відповідно до вимог п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мені необхідно мати не менш як 25 років роботи на підземних роботах відповідно до переліку підземних робіт, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202 (а.с. 19).

Як вбачається з трудової книжки позивача серії БТ-ІІ №5061775 (а.с. 24-29) у спірний період позивач працював:

- з 25.05.1992 року по 28.11.1995 року в якості електрослюсаря підземного 4 розряду зайнятий повний робочий день на підземних роботах на підприємстві Шахтоуправління «Петрівське»;

- з 28.11.1995 року по 01.06.1998 року в якості електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільниці ЕМО підприємства Шахтоуправління «Петрівське».

Відповідно до довідки ДП «Шахта «Петровська» від 03.08.2012 року № 358 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивач в періоди з 25.09.1992 року по 01.06.1998 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом в якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем під землею (а.с. 46).

Згідно довідки ДП «Шахта «Петровська» від 03.08.2012 року № 356 про спуски в шахту, відповідно до якої позивачу виконував підземні роботи в шахті та отримував оклад гірника в періоди з 25.09.1992 року по 01.06.1998 року (а.с. 47).

Листом від 07.05.2018 року № 5175/03 відповідач повідомив позивача, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботу із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, а оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, час перебування на інвалідності у звязку з трудовим каліцтвом до пільгового стажу не зараховувався. При цьому зазначив, що у разі переведення позивача на пенсію за віком час перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням буде зараховано до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (а.с. 49).

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття відповідачем спірних рішень, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом 6 ст. 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 3 ст. 45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України №1058-IV), переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як свідчать спірні рішення, відповідач відмовив ОСОБА_1 у переведенні пенсії та не врахував до пільгового стажу роботи згідно п.3 ст.114 Закон України №1058-IV періоди роботи на підприємстві ДП «Шахта «Петровська» з 26.09.1992 року по 01.06.1998 року в якості електрослюсаря підземного, у звязку з ненаданням повного пакету документів для підтвердження пільгового стажу на вищезазначений період роботи.

Згідно ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки № 1 і № 2 чинні на період роботи позивача, відповідно до яких, професія позивача, на яких він працював у спірні періоди, відносяться до Списку № 1. Праця позивача за професією, що передбачена Списком № 1 не заперечується відповідачем.

Згідно "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 надання уточнюючих довідок передбачено лише у випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу.

З трудової книжки позивача вбачається, що у спірний період позивач працював підприємстві Шахтоуправління «Петрівське»: з 25.05.1992 року по 28.11.1995 року в якості електрослюсаря підземного 4 розряду зайнятий повний робочий день на підземних роботах та з 28.11.1995 року по 01.06.1998 року в якості електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільниці ЕМО.

Трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за означені періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день в шахті. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Зі спірного рішення № 50 від 12.01.2018 року вбачається, що підставою для відмови в задоволенні заяви повивача про переведення з одного виду пенсії на інший є відсутність довідок щодо підтвердження пільгового стажу, суд з цих підстав зазначає наступне.

За положенням ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Зі спірного рішення № 176427 від 28.03.2018 року вбачається, що підставою для відмови в задоволенні заяви повивача про переведення з одного виду пенсії на інший є відсутність у відповідача можливості проведення перевірки наданих первинних документів, виданих для розрахунку пенсії, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки правомірності видачі довідки не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Стосовно доводів відповідача щодо не зарахування періоду навчання позивача в ПТУ №103 м. Донецька з 01.09.1989 року по 02.07.1990 року, у звязку з тим, що позивач не працевлаштувався на підприємство за професією впродовж трьох місяців після закінчення навчання відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», суд зазначає, що період навчання позивача не є предметом розгляду у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Отже, ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправними та скасування рішень Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області №50 від 12.01.2018 року та №176427 від 28.03.2018 року та зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення з одного виду пенсії на інший вид від 16.03.2018 року з урахуванням періоду роботи з 26.09.1992 року по 01.06.1998 року в якості електрослюсаря підземного на дільниці ЕМО ДП Шахта Петровська як пільгового згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та з урахуванням часу перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництві з 08.04.1998 року, який стався 15.03.1990 року СПТУ № 103 м.Донецька.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії підлягає задоволенню, рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню, а заява позивача про переведення з одного виду пенсії на інший вид від 16.03.2018 року - повторному перегляду відповідачем, з урахуванням спірних періодів роботи позивача на пільгових умовах та з урахуванням часу перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництві.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій субєкта владних повноважень протиправним та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, приймаючи рішення про переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії а інший, відповідач має враховувати висновки рішення в даній адміністративній справі щодо наявності підтвердження пільгового стажу позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує стягнути судові витрати у розмірі 704,80 грн., здійснені ОСОБА_1, за рахунок бюджетних асигнувань Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

За нормами ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України суд розглядає справи у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (, зареєстроване за юридичною адресою: 85323, Донецька область, місто Мирноград, вулиця Центральна, будинок 13) про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області (; 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) № 50 від 12.01.2018 року про відмову в переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на іншій.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області (; 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) №176427 від 28.03.2018 року про відмову в переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на іншій.

Зобов'язати Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії на інший вид від 16.03.2018 року з урахуванням періоду роботи з 26.09.1992 року по 01.06.1998 року в якості електрослюсаря підземного на дільниці ЕМО ДП Шахта Петровська як пільгового згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та з урахуванням часу перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництві з 08.04.1998 року, який стався 15.03.1990 року СПТУ № 103 м. Донецька.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85323, Донецька область, місто Мирноград, вулиця Центральна, будинок 13) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії ВВ № 435351, адреса: 83000, м. Донецьк, Петровський район, вул. Серафимовича, 13) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Повний текст рішення складений та підписаний 17 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Загацька Т. В.