Справа № 522/5485/17
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/5485/17
Провадження № 6-а/522/24/18
У Х В А Л А

10 серпня 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого-судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря Фуцур Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі матеріали адміністративної справи за заявою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення чи зміну способу виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Області, Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, по якому просив суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області про відмову у задоволенні скарги на дії управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області щодо виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 13.01.2012 року; визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області з не проведення на виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 13.01.2012 року перерахунку пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області здійснити йому перерахунок пенсії з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 року вищезазначену постанову Приморського районного суду м. Одеси скасовано, прийнято нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

07.06.2018 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень ГТУЮ в Одеській області звернувся до суду із заявою, по якій просив суд встановити чи змінити спосіб і порядку виконання рішення від 06.12.2017 року на підставі якого 27.02.2018 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 522/5485/17 з зобовязання Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року перерахунок пенсії з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим на стягнення з Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 44 601,11 грн.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень надав до суду клопотання про розгляд заяви за його відсутності.

Від представника Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відзив на заяву про встановлення чи зміну способу і порядку виконання судового рішення, в задоволенні якої просив відмовити.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 року по справі № 522/5485/17 управлінням здійснено ОСОБА_1 нарахування підвищення до пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Перерахунок пенсії за рішенням суду управлінням здійснено після надходження на нашу адресу постанови Одеського апеляційного адміністративного суду у січні місяці 2018 року, ОСОБА_1 нараховано 44601,11 грн. за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, проте виплату не проведено у звязку з відсутністю коштів в Державному бюджеті на виплату по рішенням суду.

Стаття 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закріплює норму, якою встановлюється, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Виконання цього Закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету. Статтею 87 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки на виплату соціальної допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті України.

Отже, невиплата заборгованості сталася з причини недостатнього фінансування. Рішення суду виконано боржником частково, а саме проведено перерахунок заборгованості по пенсійним виплатам та розраховано суму у розмірі 44601,11 грн. В частині проведення виплати рішення суду не виконано .

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Таке положення отримало нормативне продовження у частині першій статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зокрема виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно із частинами другою, шостою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; перерахування коштів за рішенням суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі.

Поряд із цим відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Наведений пункт прийнято у розвиток абзацу другого підпункту 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, відповідно до якого «рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України... Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень...».

Роздільнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області є державними органами, тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», статтею третьою якого передбачено, що у випадку відсутності відповідного рахунку боржника в органах казначейської служби, стягнення коштів відбувається за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У справі № 21-475а14 Верховний Суд України встановив, що: при виконанні постанови суду про зобовязання органу Пенсійного фонду України виплатити пенсію державним виконавцем було виявлено відсутність коштів на рахунках відповідача, у звязку з чим державний виконавець звернувся до суду з поданням про зміну способу та порядку виконання судового рішення; суд першої інстанції задовольнив це подання, змінивши спосіб виконання із зобовязання виплатити кошти на такий спосіб виконання, як стягнення коштів; суд апеляційної інстанції, підтриманий судом касаційної інстанції, скасував це судове рішення. За результатами розгляду наведеної судової справи Верховний Суд України висловив таке: «У частині першій ст. 378 КАСУ (263 КАС - в редакції, що діяла до 15.12.2017 року) передбачено право на звернення із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, встановлено коло осіб, які можуть звернутись із такою заявою, та визначено умови такого звернення, зокрема наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо). Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв'язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

На теперішній час бюджет ПФУ є дефіцитним, а в Державному бюджеті України відсутні кошти на фінансування вказаної категорії виплат, тому виплата за рішеннями суду по справах за позовами «Чорнобильців» тимчасово зупинена державою.

Враховуючи викладене, фінансування виплати заборгованості по зазначеному рішенню суду знаходиться поза межами компетенції управління.

Статтею 87 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки на виплату соціальної гарантії «Чорнобильцям», здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно з п. 20 та 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3 рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Європейський суд з прав людини розкриває зміст принципу верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу. Однією з таких вимог є вимога про якість закону. По-перше, закон повинен бути доступним, тобто містити зрозумілі й чіткі формулювання, які б давали можливість самостійно або з відповідною консультацією регулювати свою поведінку. По-друге, він має бути передбачуваним, тобто таким, щоб особа могла передбачити наслідки його застосування. По-третє, закон повинен відповідати всім іншим вимогам верховенства права, зокрема він з достатньою чіткістю має встановлювати межі дискреційних повноважень, наданих суб'єктам владних повноважень, та спосіб їх здійснення (п. 27 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Круслен проти Франції" від 24 квітня 1990 року).

З урахуванням вищевикладеного управління діє як орган державної влади в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, оскільки відповідно до ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», порядок виконання постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2014 року по справі №2а-4892/11 в частині виплати вказаних зобовязань лежить поза межами компетенції Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Враховуючи позицію Європейського Суду, висновки Конституційного Суду України, та беручи до уваги, що позивача у справі віднесено до категорії осіб, які отримують певні гарантії згідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та те, що дані виплати фінансуються виключно з Державного Бюджету на відповідний рік, Роздільнянське обєднане УПФУ Одеської області тимчасово не виконує постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 року в частині виплати нарахованої за вказаним рішенням пенсії позивачу, керуючись саме чинною нормою законодавства, тому доводи управління щодо невиплати пенсії є законним, та обгрунтованими, а тому відсутні підстави для встановлення чи зміни способу і порядку виконання вказаного судового рішення з зобовязання на стягнення з Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 44601,11 грн.

Керуючись ст. 378 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Роздільнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 13.08.2018 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

13.08.2018