Справа № 2040/5354/18
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 серпня 2018 р. Справа №2040/5354/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 63801, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (проспект Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківська область, 64309, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;

- зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 %, грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з якої був сплачений єдиний внесок на обов'язкове державне соціальне страхування, виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 30008 грн 33 коп., починаючи з 01.12.2016 - дати виникнення права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок довічного утримання, однак йому безпідставно відмовлено в зазначеному перерахунку. Позивач зазначає, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 по справі за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харіквський області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії визначено, що довічне утримання підлягає перерахунку виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення, на яку нараховувся збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Однак відповідачем не в повному обсязі здійснено перерахунок довічного утримання, у зв'язку з чим позивач залишається без нарахувань від сум матеріальної допомоги.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, в якому просить суд відмовити у задоволені позову у зв'язку з тим, що підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу немає, оскільки допомога на оздоровлення в складі суддівської винагороди законом не передбачена.

Відповідно до приписів ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-УІІІ у зв'язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 звільнено з посади судді Борівського районного суду Харківської області, а наказом в.о. голови Борівського районного суду Харківської області від 27.09.2016 № 05-04/34 відраховано зі штату Борівського районного суду Харківської області.

З 28 вересня 2016 року позивач перебуває на обліку в Ізюмському об'єднаному управлінні ПФУ Харківської області, як суддя у відставці Борівського районного суду Харківської області та отримує довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Після відрахування позивача зі штату Борівського районного суду Харківської області уповноваженою особою суду підготовлено необхідний пакет документів для звернення до органів ПФУ для призначення довічного грошового утримання. Окрім інших документів, надана Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі якої позивачу призначене щомісячне довічне грошове утримання.

25 травня 2017 року Територіальним Управлінням Державної судової адміністрації в Харківській області позивачу надані нові довідки для подання до органів ПФУ, а саме: Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання (станом на момент звільнення у відставку), відповідно до якої розмір заробітної плати для призначення щомісячного довічного грошового утримання складає 27308 грн 33 коп.; Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання станом на грудень 2016 року, відповідно до якої розмір заробітної плати складає 30133 грн 33 коп.

Позивач звернувся через Борівський відділ до Ізюмського об'єднаного управління ПФУ із заявою про перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання з 28 вересня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати - 27308 грн 33 коп, а з 01 грудня 2016 року, виходячи з розміру заробітної плати - 30133 грн. 33 коп.

02 серпня 2017 року позивачем отримано Рішення Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 09.06.2017 про відмову в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання. Свою відмову відповідач мотивував тим, що матеріальна допомога на оздоровлення не передбачена ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ від 02.06.2016 року, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

Позивач не погодилась із зазначеним рішенням Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та звернулась до суду.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21.09.2017, яка постановою Харківського апеляційного адміністративного суду 19.10.2017 частково скасована та відмовлено позивачу в перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням грошової допомоги в сумі 1600 гривень, оскільки на вказану суму не нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, але при цьому апеляційним судом зазначено, що довічне грошове утримання підлягає перерахунку виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26.04.2018 роз'яснено постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21.08.2017 року у справі № 623/1845/17, а саме, що ОСОБА_1 необхідно здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 01 грудня 2016 року у розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 27308,33 грн на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області № 04-54/289 від 25 травня 2017 року, без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум.

25 травня 2018 року позивач звернулась до Борівського відділу Ізюмського об'єднаного управління ПФУ Харківської області із заявою про перерахунок з 01.12.2016 її довічного утримання, виходячи з розміру заробітної плати 30008,33 грн, а саме: 16000 грн - оклад; 11200 - надбавка за вислугу років; 1600 грн - доплата за перебування на адміністративній посаді; 1208 грн 33 коп - сума матеріальної допомоги ( 1/12 від 14500 грн), з якої був сплачений єдиний внесок на обов'язкове державне соціальне страхування.

Листом Борівського відділу Ізюмського об'єднаного управління ПФУ Харківської області за №8/1-14 від 11.06.2018 повідомлено позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За приписами ч.1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п.14 ч.1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктом 8 ч. 4 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (далі - Закон № 2453-VІ) передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищенаведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.3 статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

У п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів".

Згідно з ч.1 статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Суд зазначає, що Закон № 2453-VІ, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, містить IX розділ "Забезпечення суддів".

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 розділу "Забезпечення суддів".

Статтею 134 Закону № 2453-VІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Частиною 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Положеннями ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.02.2012 р. № 21-430а11 та від 06.11.2013 р. № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу та з якої фактично був нарахований та сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток (дохід) для обчислення її щомісячного довічного грошового утримання.

Крім того, позивачем надано до суду Довідку Територіального Управління Державної судової адміністрації в Харківській області № 04-52/389 від 13.07.2018 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану ОСОБА_1 про те, що її заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 30008,33 грн, у тому числі 16000 грн - оклад; 11200 - надбавка за вислугу років; 1600 грн - доплата за перебування на адміністративній посаді; 1208 грн 33 коп. - інші виплати, які враховуються при обчислені щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, Ізюмським об'єднаним управління Пенсійного фонду України Харківської області неправомірно відмовлено позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням отриманої нею суми допомоги на оздоровлення, з якої сплачено страхові внески.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суми отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, з якої сплачений єдиний внесок на обов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 лютого 2016 №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8 червня 2016 р. №4-рп/2016 зазначив, що при визначенні довічного грошового утримання судді у відставці застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 р. № 2453-VІ, у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 р. № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Обмеження щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 10 740 грн. введено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 р. № 1774-VIII (набрав чинності з 01 січня 2017 р.), а 05 січня 2017 р. набрав чинності Закон України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 р., яким пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 лютого 2016 р. №1402-VIII викладено в редакції, у якій відсутні норми щодо максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру у зв'язку із підвищенням суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

З урахуванням встановлених у справі обставин та з огляду на вищенаведені приписи норм закону, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відмови відповідача здійснити позивачу перерахунок грошового утримання у межах спірних правовідносин.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 %, грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з якої був сплачений єдиний внесок на обов'язкове державне соціальне страхування, виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 30008 грн 33 коп., починаючи з 01.12.2016 - дати виникнення права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу сум грошового утримання є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Також суд керується приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 63801, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (проспект Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківська область, 64309, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 %, грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з якої був сплачений єдиний внесок на обов'язкове державне соціальне страхування, виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 30008 грн 33 коп., починаючи з 01.12.2016 - дати виникнення права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (проспект Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківська область, 64309, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 63801, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 08 серпня 2018 року.

Суддя О.Г. Котеньов