Справа № 811/1367/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2018 року

Київ

справа №811/1367/13-а

адміністративне провадження №К/9901/2766/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Лукманової О.М., суддів: Божко Л.А., Прокопчук Т.С. від 10 грудня 2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (правонаступником якої є Олександрійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС) про скасування податкового повідомлення-рішення від 29 грудня 2012 року № щодо нарахування суми податкового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 84 543, 89 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10 408, 36 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, вказувала на безпідставність нарахування податковим органом зобов'язання з податку на додану вартість за перевищення загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, передбаченої податковим законодавством для обов'язкової реєстрації як платник податку, оскільки без урахування податку на додану вартість у розмірі 20% її товарооборот є меншим ніж 300 000, 00 грн. Наведені обставини потягли неправильне визначення дійсного податкового обов'язку позивача у правовідносинах, з приводу яких виник спір.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 травня 2013 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що особою, яка не є платником податку на додану вартість і не має права на формування податкового кредиту, сума податку на додану вартість, сплачена постачальникам, повинна враховуватись при визначенні загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, оскільки ця сума є складовою частиною договірної (контрактної) ціни.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 травня 2013 року скасовано. Прийнято нову постанову. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (Петрівське відділення) від 29 грудня 2012 року № щодо нарахування суми податкового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 84 543, 89 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10 408, 36 грн.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що податковим органом не вірно визначена загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню, яка нарахована (сплачена, надана) позивачу протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно, оскільки в порушення вимог Закону України «Про податок на додану вартість» та Податкового кодексу України до цієї суми ним включено податок на додану вартість.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, порушуючи питання про скасування останнього та залишення в силі рішення суду першої інстанції, вказує на помилкове правозастосування апеляційним судом приписів підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, оскільки при визначенні суми операцій з продажу товарів законодавством не передбачено вирахування сплаченого податку на додану вартість у зв'язку із їх придбанням. Крім того, фізичною особою-підприємцем, яка не є платником податку на додану вартість, сплачена в ціні товару своїм постачальниками сума податку на додану вартість в подальшому включається до ціни товару, що реалізується.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 липня 2014 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, вважаючи законним та обґрунтованим рішення суду апеляційної інстанції, яке просить залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за період з 01 січня 2011 року по 30 листопада 2012 року відповідачем складено акт від 14 грудня 2012 року №25/1710/НОМЕР_1, яким встановлено порушення: - пункту 181.1 статті 181, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на 84 543, 89 грн., в тому числі за січень 2011 року - 7 718, 75 грн. за лютий 2011 року -5 759, 96 грн., за вересень 2011 року 7 024, 20 грн., за квітень 2011 року - 10 660, 92 грн., за травень 2011 року - 8 167, 07 грн., за червень 2011 року - 3 583, 55 грн., за липень 2011 року - 3 425, 58 грн., за серпень 2011 року - 1 668, 57 грн., за вересень 2011 року - 1 584, 62 грн., за жовтень 2011 року - 1 552, 35 грн., за листопад 2011 року - 1 626, 09 грн., за грудень 2011 року - 3 948, 08 грн., за січень 2012 року - 2 159, 10 грн., за лютий 2012 року - 1 366, 58 грн., за березень 2012 року - 3 883, 78 грн., за квітень 2012 року - 2 370, 15 грн., за травень 2012 року - 2 362, 82 грн., за червень 2012 року - 2 300, 09 грн., за липень 2012 року - 2 185, 02 грн., за серпень 2012 року - 2 405, 87 грн., за вересень 2012 року - 3 693, 02 грн., за жовтень 2012 року - 2 402, 04 грн., за листопад 2012 року - 2 395, 68 грн.

Такі висновки обґрунтовано тим, що оскільки загальний обсяг продажу позивача за період з січня 2010 року по грудень 2010 року перевищив 300 000, 00 грн., однак платником податку на додану вартість з січня 2011 року вона не зареєструвалась, отриманий дохід за період з 01 січня 2011 року по 30 листопада 2012 року у розмірі 422 719, 59 грн. підлягає оподаткуванню податком на додану вартість за ставкою 20% у розмірі 84 543, 89 грн.

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 грудня 2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 84 543, 89 грн. за основним платежем та 21 135, 97 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням ДПС у Кіровоградській області про результати розгляду первинної скарги від 01 березня 2013 року №664/10/10-208 скасовано податкове повідомлення-рішення від 29 грудня 2012 року № в частині застосованої штрафної (фінансової) санкції з податку на додану вартість в сумі 10 727, 61 грн.

Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 08 квітня 2013 року №141/4/99-99/10-15 скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення про результати розгляду повторної скарги - без змін.

Отже, позивачем оскаржується податкове повідомлення-рішення від 29 грудня 2012 року № на загальну суму 94 952, 25 грн., з якої основана сума зобов'язання складає 84 543, 89 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 10 408, 36 грн.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного до 2011 року та на момент здійснення позивачем господарської діяльності, за результатами якої контролюючим органом встановлено відповідне перевищення суми у 300000 грн.) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Аналогічна норма закріплена і в Податковому кодексі України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Згідно із пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Таким чином, у разі нарахування (сплати) особі протягом останніх 12 календарних місяців загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання).

При цьому положення «без урахування податку на додану вартість» слід розуміти як необхідність вирахування суми податку на додану вартість із загальної суми із здійснення операцій з постачання товарів, в іншому випадку вказане правове положення не матиме застосування, оскільки відповідні норми стосуються осіб, що не є платниками податку на додану вартість та відповідно не пов'язані з жодним іншим податком на додану вартість, окрім того, що сплачується ними при придбанні товарів (послуг).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в періоді з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року загальна сума від здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_2, що підлягає оподаткуванню, сукупно склала 340 133, 98 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 49 696, 68 грн.

При проведенні перевірки податковим органом не було відраховано з цієї суми податок на додану вартість, як того вимагає пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, внаслідок чого відповідач дійшов помилкового висновку про перевищення позивачем встановленої цією нормою граничної суми у 300 000, 00 грн.

Таким чином, судом апеляційної інстанції, яким правильно застосовано норми матеріального справа до спірних правовідносин, зроблено обґрунтований висновок про безпідставне прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновків суду.

Згідно із частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у справі № 811/1367/13-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду