Справа № 2540/2561/18
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року м. Чернігів Справа № 2540/2561/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шашери М.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Міклуха" до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Міклуха" звернулось з позовом до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області та просить: скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.03.2018 № НОМЕР_1 щодо нарахування штрафу в розмірі 11370,93 грн., за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено не уповноваженим на це органом, а також за відсутності винних дій, з боку позивача, у порушенні строку виконання податкового зобовязання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Співробітниками Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області була проведена камеральна перевірка позивача з питань дотримання термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст. 201 ПК України за період грудень місяць 2016 року.

За результатами перевірки було складено акт № 81/25-01-12-06-35390161 від 18.01.2018.

За наслідками перевірки Ніжинською ОДПІ ГУ ДФС (Козелецьке відділення) було прийняте податкове повідомлення-рішення від 06.03.2018 № 6 про нарахування на позивача штрафу в розмірі 10%, що становить 11 370,93 грн., за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних на загальну суму 113 709,33 грн. (надалі податкове повідомлення-рішення - ППР).

До податкового повідомлення-рішення було додано розрахунок суми штрафу.

Податкове повідомлення-рішення та розрахунок суми штрафу підписано начальником відділу камеральних перевірок податкової звітності Ніжинської ОДПІ ОСОБА_3

Повідомлення-рішення отримано позивачем 10.03.2018.

Не погодившись з ППР, позивач подав скаргу № 21 від 19.03.2018 до вищестоящого контролюючого органу, а саме до ГУ ДФС у Чернігівській області.

Рішенням ГУ ДФС України в Чернігівській області від 30.03.2018 № 3624/10/25 -01 -12-06-04 скаргу було залишено без розгляду.

Позивачем була подана повторна скарга № 32 від 10.04.2018 до ДФС України.

Рішенням ДФС № 146552/6/99-99-11-03-01-25 від 26.04.2018 позивача було повідомлено про подовження розгляду скарги , а рішенням ДФС України № 19442/6/99-99-11-03-01-25 від 06.06.2018, знов скаргу було залишено без розгляду через пропуск строку подання скарги, оскільки 10-денний строк подання ДФС України рахувало від дати вручення податкового повідомлення-рішення.

З тексту оскаржуваного ППР вбачається, що воно винесене саме Ніжинською ОДПІ ГУ ДФС (Козелецьке відділення), про що свідчать напис на самому рішення в верхній графі «найменування контролюючого органу та його місцезнаходження», а також підпис начальника відділу камеральних перевірок податкової звітності Ніжинської ОДПІ ОСОБА_3

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 (за виключенням окремих статей) були внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема доповнено ст. 19-3 та викладено в новій редакції підпункти 19-1.1.1 пункту 19-1.1 ст. 19-1, якими змінено розподіл функцій між контролюючими органами.

Згідно з цими нормами визначено перелік функцій державних податкових інспекцій, на яких покладено сервісне обслуговування платників податків, а функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено за контролюючими органами вищих рівнів.

Підпунктами 19-1.1.1, 19-1.1.34 пункту 19-1.1 ст. 19-1 ПК визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

Відповідно до ст. 19-3 ПК державні податкові інспекції: 19-3.1.1. здійснюють сервісне обслуговування платників податків; 19-3.1.2. здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням; 19-3.1.3. формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; 19-3.1.4. виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Вказаними правовими нормами обмежено функції державних податкових інспекцій виконанням функцій сервісного обслуговування платників податків.

За визначенням підпункту 14.1.226-1 пункту 14.1 ст. 14 ПК сервісне обслуговування платників - надання адміністративних, консультаційних, довідкових, інформаційних, електронних та інших послуг, пов'язаних з реалізацією прав та обов'язків платника відповідно до вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Зміст вказаних правових норм свідчить, що з 01.01.2017 державні податкові інспекції були позбавлені функцій, які стосуються контрольно-перевірочної діяльності, зокрема і щодо прийняття податкових повідомлень-рішень за наслідками реалізації контрольної функції.

Аналогічна позиція міститься і в листі ДФС України від 17.01.2017 №1005/7/99-99-14-03-03-17 "Про організацію перевірок у 2017 році".

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято саме Ніжинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернігівській області як контролюючим органом і таке рішення прийнято цим органом поза межами своїх повноважень, визначених ПК, а тому, лише за цих підстав, таке рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Також, судом встановлено наступне.

Позивач є сільськогосподарським підприємством та має право на зайняття наступними видами діяльності:

01.11 Вирощування зернових культур(крім рису),бобових культур і насіння олійних культур.

01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів.

01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників.

01.45 Розведення вівець і кіз.

01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві.

46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

01.63 Післяурожайна діяльність.

До 01.01.2017 позивач був субєктом спеціального режиму оподаткування як сільгоспвиробник за правилами ст. 209 Податкового кодексу.

З 01.01.2017 ця стаття ПК втратила чинність на підставі підпункту 4. П. 2 розділу ХІХ Податкового кодексу.

Приватним підприємством «Міклуха» у грудні місяці 2016 року в межах здійснення сільськогосподарської діяльності були виписані наступні податкові накладні по контрагентам: ТОВ «ОСОБА_3 Ч» №66/2 від 26.12.2016 сума ПДВ 49 843,33 грн.; № 67/2 від 27.12.2016 сума ПДВ 50 299,33 грн., ПП «Луг-2011» №69/2 від 28.12.2016 сума ПДВ 13 566,67 грн., №70/2 від 29.12.2016 сума ПДВ 60 614,58 грн., ТОВ «Лан-2015» №71/2 від 29.12.2016 сума ПДВ 57 125,83 грн. (далі податкові накладні).

В звязку з тим, що зазначені податкові накладні повязані з постачанням зернових культур та наданням послуг з дискування та сушіння кукурудзи, то такі операції підпадали під дію пункту «б» ст. 209.2 Податкового кодексу.

Граничний термін реєстрації всіх зазначених податкових накладних було 15 січня 2017 року.

Статтею 200-1 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку, у тому числі, суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 209.2.1 Податкового кодексу в підпункті «б» встановлено, що сільськогосподарські підприємства для забезпечення перерахування, зазначеного у підпункті "б" пункту 209.2 цієї статті, зараховують кошти на власні рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкриті для перерахування коштів до державного бюджету та на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для здійснення операцій з постачання зернових і технічних культур;

Згідно з п. 209.2.2 Податкового кодексу кошти, зараховані на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, зазначені у підпункті 209.2.1 пункту 209.2 цієї статті, автоматично протягом наступного операційного дня за днем, в якому кошти надійшли на такі рахунки, перераховуються органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у таких розмірах: «… б) з рахунків, зазначених у підпункті "б" підпункту 209.2.1 пункту 209.2 цієї статті:

- 85 відсотків - на рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- 15 відсотків - на спеціальні рахунки сільськогосподарських підприємств, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.»

Відповідно до п. 209.2.4. Податкового кодексу сільськогосподарські підприємства - субєкти спеціального режиму оподаткування у строки, встановлені цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобовязань, повинні забезпечити перерахування на їхні рахунки у системі електронного адміністрування податку, зазначені у підпункті 209.2.1 пункту 209.2 цієї статті, коштів у розмірі, достатньому для перерахування до державного бюджету та на спеціальний рахунок, на підставі поданої податкової декларації, в якій відображаються результати діяльності в межах спеціального режиму оподаткування протягом звітного (податкового) періоду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 затверджено Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість (далі Порядок).

Пунктом 9 зазначеного Порядку в редакції на дату складання податкових накладних встановлено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі на суму податку (У Накл), обчислену за такою формулою: У Накл= У НаклОтр + У Митн + У ПопРах + У Овердрафт У НаклВид У Відшкод У Перевищ.

Згідно з п. 13 вказаного вище Порядку ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.

Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка (в тому числі додаткових електронних рахунків), а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.

Пунктом 14 Порядку визначено, що казначейство подає ДФС в розрізі платників податку інформацію про суми поповнення електронних рахунків (в тому числі додаткових електронних рахунків) та залишків на таких рахунках.

Пунктом 1 пункту 22 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість встановлено, що у разі недостатності коштів на електронному рахунку платника податку для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань, платник податку у строки, встановлені Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує на електронний рахунок необхідні кошти з власного поточного рахунка.

За правилами п. 23 Порядку субєкти спеціального режиму оподаткування та платники - сільськогосподарські підприємства, які відповідають пункту 209.18 статті 209 Кодексу, ведуть окремий облік операцій: із сільськогосподарськими товарами/послугами, крім зернових і технічних культур та продукції тваринництва, визначених у пункті 209.19 статті 209 Кодексу; із зерновими та технічними культурами, визначеними у пункті 209.19 статті 209 Кодексу; з продукцією тваринництва, визначеною у пункті 209.19 статті 209 Кодексу.

Для перерахування субєктами спеціального режиму оподаткування сум податку за операціями, зазначеними в абзацах другому - четвертому цього пункту, до державного бюджету та на їх спеціальні рахунки такі підприємства зараховують кошти на власні додаткові електронні рахунки залежно від виду операцій, зазначених в абзацах другому - четвертому цього пункту.

Пунктом 24 Порядку встановлено, що казначейство подає ДФС в розрізі платників податку інформацію про перераховані з їх електронних рахунків/додаткових електронних рахунків коштів до бюджету/на спеціальний рахунок/поточний рахунок у день, що настає за днем такого перерахування, та неперерахованих сум у звязку з відсутністю коштів на таких рахунках.

Пунктом 5, 6 Порядку казначейського обслуговування небюджетних рахунків клієнтів, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 21.07.2014 № 770 встановлено, що органи Казначейства зобов'язані зараховувати на небюджетні рахунки клієнтів кошти, що надійшли за електронними розрахунковими документами протягом операційного дня, у день їх отримання. Для перерахування коштів з небюджетних рахунків клієнти подають органам Казначейства платіжні доручення на паперових та електронних носіях у кількості примірників, необхідній для всіх учасників безготівкових розрахунків.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у разі недостатності коштів на електронному рахунку спец режиму платника податку для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань, платник податку перераховує на електронний рахунок спецрежиму ПДВ необхідні кошти з власного поточного рахунка, при цьому зазначені кошти мають бути зараховані органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. на рахунок платника автоматично протягом наступного операційного дня за днем, в якому кошти надійшли на такий рахунок.

Для реєстрації вказаних вище податкових накладних ПП «Міклуха» 04.01.2017 по платіжному дорученню № 9 були перераховані кошти у сумі 250 000 грн. з призначенням платежу «ПДВ за грудень 2016 р.» на електронний рахунок спеціального режиму оподаткування ПДВ.

Але вказані кошти були повернуті Державним казначейством України платіжним дорученням № 9296512 віл 04.01.2017 з призначенням платежу «Уточніть реквізити», хоча з копії поданих суду платіжних доручень вбачається, що зазначені в них реквізити вказані чітко та вірно.

Це дає змогу суду припустити, що, в цей час, спецрахунок фактично не працював, бо на нього не зараховувалися кошти.

13.01.2017 ПП «Міклуха», по платіжних дорученнях №17 і 18 на суму 60 767 грн. та 145 177 грн. відповідно, за такими ж самими реквізитами, що і в платіжному дорученні № 9 від 04.01.2016 знов було перераховано кошти по сплаті ПДВ на спецрахунок.

Але після перерахування коштів, ліміт для реєстрації податкових з невідомих причин все рівно не зявився.

Платіжним дорученням № 19 від 13.01.2017 позивачем було перераховано кошти у сумі 40 000 грн. на загальний рахунок ПДВ, що дало можливість зареєструвати із вищевказаних податкових накладних №66/2 та 69/2.

Ліміт для реєстрації податкових накладних зявився лише 17.01.2017, але система не приймала податкових із спецрежимом оподаткування.

Тому податкові накладні № 67, 70, 71 були зареєстровані як загальні, але включені у податкову декларацію з ПДВ (скорочена).

Зважаючи на наведене, суд робить висновок, що строку перерахування податкового зобовязання відбулося не з вини позивача, а у звязку з обставинами від нього не залежними.

При цьому судом встановлено, що позивач вчинив всі залежні від нього та можливі дії по недопущенню порушення строків погашення відповідного податкового зобовязання.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Тобто, визначальною умовою для застосування штрафних (фінансових) санкцій є вчинення порушення вимог податкового законодавства, що вчинено за наявності протиправних дій суб'єкта господарювання націлених на вчинення такого порушення.

Таким чином оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з врахуванням наявності, такої обов'язкової умови як наявність вини у діях платника податку при вчиненні порушення. Відсутність такої вини унеможливлює можливість притягнення до відповідальності за податкові правопорушення.

Оцінюючи зібрані судом докази у їх сукупності, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що вина ПП «Міклуха» у несвоєчасній реєстрації накладних відсутня, що унеможливлює застосування до ПП «Міклуха» юридичної відповідальності, є відсутньою.

При відсутності вини особи в порушенні встановлених законом термінів реєстрації податкових накладних, відповідальність, у вигляді застосування штрафних санкцій, застосовуватись не повинна.

Аналогічна правова позиція щодо неможливості застосування відповідальності до платника податків за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в разі відсутності вини платника податку в порушенні встановлених законом термінів наявна у судовій практиці Верховного суду. Зокрема в Постанові від 20.03.2018 по справі № 819/777/17. А також у Постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2017 по справі № 804/5153/17, яка залишена в силі судом апеляційної та касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань з Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області () на користь Приватного підприємства "Міклуха" () підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.03.2018 № НОМЕР_1 щодо нарахування штрафу в розмірі 11370,93 грн., за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Стягнути з Ніжинської об'єднананої державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області () на користь Приватного підприємства "Міклуха" () судові витрати в розмірі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 серпня 2018 року.

Суддя С.Л. Клопот