Справа № 826/13956/17
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 серпня 2018 року № 826/13956/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві
доПівнічного офісу Державної аудиторської служби України
провизнання нечинними п.п. 1, 4, 6, 7, 10, 11 вимоги від 13.09.2017 №26-06-14-14/9046,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві з позовом до Північного офісу Державної аудиторської служби України про визнання нечинними п.п. 1, 4, 6, 7, 10, 11 вимоги від 13.09.2017 №26-06-14-14/9046.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вимога в оскаржуваній частині є безпідставною та законодавчо немотивованою, а виявлені перевіряючими порушення такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, представником позивача наголошено, що оскаржувана вимога не містить чітких способів усунення виявлених порушень, що суперечить змісту листа Державної фінансової інспекції України від 04.03.2015 №25-18/205.

У призначене судове засідання з'явились представники сторін. Представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових відзиві та запереченнях, в яких зазначено, що оскаржувана вимога складена відповідачем правомірно та у межах наданих йому повноважень, з урахуванням виявлених під час проведення ревізії законодавчих порушень. Також, представником відповідача зазначено, що лист Державної фінансової інспекції України від 04.03.2015 №25-18/205 втратив свою чинність на підставі листа Державної фінансової інспекції України від 10.08.2015 №25-18/622.

Судом на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Північним офісом Державної аудиторської служби України проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві за період 01.01.2015 по 01.07.2017.

За результатами вказаної ревізії на адресу начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві відповідачем направлено вимогу від 13.09.2017 №26-06-14-14/9046, в якій, зокрема, зазначено про наступні порушення чинного законодавства:

- в порушення норм та вимог п. 2 Додатку 4 «Схема тарифних розрядів осіб рядового та молодшого начальницького складу служби цивільного захисту на посадах водіїв» до наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 28.02.2008 №51 «Про затвердження та введення в дію тарифних схем посад осіб рядового та молодшого начальницького складу цивільного захисту» 14-ти водіям службово-оперативного транспорту спеціального призначення з робочим об'ємом двигуна до 1,8 куб.м встановлено не ІІІ тарифний розряд, а ІV, як для водіїв пожежних машин чергової зміни, або V, як для водіїв легкових автомобілів середнього чи великого класу (робочим об'ємом двигуна більше 1,8 куб.м) чим завдано об'єкту контролю матеріальної шкоди на суму 52 139,11 грн. (п. 1 вимоги);

- особи рядового і начальницького складу, звільнені зі служби у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту, не позбавлялись премії за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок), чим не дотримано вимоги п. 5.2 та п. 5.3 Інструкції №447, п. 2 та п. 3 розділу V «Преміювання осіб рядового і начальницького складу» Інструкції № 475 та завдано об'єкту контролю матеріальної шкоди (збитків) на суму 210 523,60 грн. (п. 4 вимоги);

- у 2016 році за рахунок коштів спеціального фонду здійснено покриття витрат фізичних осіб (мешканців 2-ох гуртожитків) на оплату фактично спожитих ними послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (опалення та гаряче водопостачання місць загального користування (кухні, душові, пральні, коридори тощо) в сумі 132 608,31 грн., чим порушено вимоги п. 2, п. 3 та п. 36 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, та завдано збитків об'єкту контролю на вказану суму (п. 6 вимоги);

- внаслідок укладення договору оренди з ФОП ОСОБА_1 з порушенням вимог п. 17 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (далі - Методика), абз. 10 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VІ щодо відсоткового розмежування отриманої орендної плати спеціальним фондом Державного бюджету недоотримано надходжень від передачі в оренду державного майна в загальній сумі 35 189,68 грн., чим завдано матеріальної шкоди Державному бюджету (п. 7 вимоги);

- ревізією встановлено факт закріплення та фактичного використання не за призначенням 6-ти легкових автомобілів, що мають відомчу реєстрацію оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (при цьому не маючи спеціального обладнання), керівникам управління економіки і фінансів; сектору протидії та запобігання виявлення корупції та 1-ого регіонального відділу внутрішнього аудиту, які не включені до складу чергової оперативної групи, внаслідок списано 10,23 тонн пального на загальну суму 184 510,70 грн. та не дотримано вимоги р. ІІ п. 1.6 Настанови з експлуатації транспортних засобів в органах та підрозділах ДСНС України, затвердженої наказом ДСНС України від 27.06.2013 №432; 5 автомобілів з державною реєстрацією транспортного засобу, що мають особливі відмітки (тип) спеціалізований, спеціалізований легковий оперативний - В, оперативно-рятувальна, не обладнані спеціальними розпізнавальними знаками та сигнально-гучномовними установками; дозволи від ДАІ на їх встановлення та використання також відсутні, чим не дотримано вимоги Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС від 11.08.2010 №379, та ДСТУ 2984-95, ДСТУ 3849-99. За період, що ревізувався, на утримання вищевказаних автомобілів списано 21,81 тонн пального на загальну суму 403 144,77 грн. Таким чином, зазначені транспортні засоби мають ознаки легкових автомобілів загального призначення, які згідно з вимогами п.п. 4 та 5 заходів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 №710 «Про ефективне використання державних коштів», підлягають реалізації (п.п. 10 та 11 вимоги).

Вважаючи вказану вимогу в частині п.п. 1, 4, 6, 7, 10, 11 необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, є Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-ХІІ у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №2939).

Так, ч. 1 ст. 1 Закону №2939 встановлено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно пп. 3 п. 3 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, серед основних завдань Держаудитслужби вказано, зокрема, здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.

При цьому, у силу п. 7 вказаного Положення, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Приписами ч. 1 ст. 4 Закону №2939 передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

У свою чергу, ч. 3 ст. 2 Закону №2939 передбачено, що порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (надалі - Порядок №550), який визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.

Згідно з п. 35 Порядку №550, результати ревізії оформляються актом. Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень (п. 46 Порядку №550).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету підконтрольними установами та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Разом з тим, суд звертає увагу, що при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин у органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відтак, збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Державної аудиторської служби України та її територіальними органами, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №826/9672/17 (ЄДРСР №72727868), від 30.01.2018 у справі №806/999/14 (ЄДРСР №72028994) та від 30.01.2018 у справі №814/3964/15 (ЄДРСР №71938821).

Вказане свідчить про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання нечинними п.п. 1, 4, 6, 7 вимоги від 13.09.2017 №26-06-14-14/9046, оскільки зміст останніх стосується саме відшкодування виявлених збитків.

Щодо решти позовних вимог, а саме: визнання нечинними п.п. 10, 11 вимоги від 13.09.2017 №26-06-14-14/9046, слід зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної вимоги у цій частині, перевіряючими зроблено висновок, що зазначені транспортні засоби мають ознаки легкових автомобілів загального призначення, які згідно з вимогами п.п. 4 та 5 заходів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 №710 «Про ефективне використання державних коштів», підлягають реалізації, а з метою усунення та недопущення у подальшому порушень норм та вимог зазначених чинних нормативних актів позивачу запропоновано прийняти відповідні управлінські рішення.

З огляду на викладене, п.п. 10 та 11 вимоги спрямовані на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, а тому, згідно з наведеною судовою практикою, можуть бути предметом оскарження підконтрольною установою.

Щодо суті виявленого порушення.

Так, у п. 10 оскаржуваної вимоги вказано про використання керівниками управління економіки і фінансів, сектору протидії та запобігання виявлення корупції та 1-ого регіонального відділу внутрішнього аудиту не за призначенням 6-ти легкових автомобілів, які мають відомчу реєстрацію оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (не маючи спеціального обладнання), що свідчить про порушення п. 1.6 розділу ІІ Настанови з експлуатації транспортних засобів в органах та підрозділах ДСНС України, затвердженої наказом ДСНС України від 27.06.2013 №432 (надалі - Настанова №432).

Згідно з п.п. 1.1 та 1.3 розділу ІІ Настанови №432, ТЗ, що знаходяться у розрахунку, повинні застосовуватися для виконання плану підготовки та оперативних завдань відповідно до їхнього призначення, окрім застосування резервних ТЗ.

ТЗ використовуються для забезпечення оперативно-службової і господарської діяльності підрозділів ДСНС України, надання платних послуг юридичним та фізичним особам, передбачених чинним законодавством.

Категорично забороняється використання ТЗ не за призначенням, крім випадків, передбачених чинним законодавством (п. 1.6 розділу ІІ Настанови №432).

У свою чергу, відповідно до п. 3 Положення про Головне управління ДСНС України у м. Києві, основним завданням Головного управління є: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб тощо.

З метою забезпечення виконання Головним управлінням завдань, відповідно до п. 13 вказаного Положення, структуру Головного управління затверджено Головою ДСНС України за погодженням з Міністром внутрішніх справ. Штат та кошторис Головного управління також затверджує голова ДСНС України.

Отже, всі підрозділи, в тому числі: управління економіки і фінансів, сектор протидії та запобігання виявлення корупції, 1 регіональний відділ внутрішнього аудиту, приймають участь у реалізації державної політики у сфері цивільного захисту.

При цьому, керівники та частина співробітників підрозділів, а саме: управління економіки і фінансів, сектору протидії та запобігання виявлення корупції, 1 регіонального відділу внутрішнього аудиту є особами начальницького складу, які перебувають на службі і керуються не тільки Положенням про управління (відділ, сектор), а й Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 (надалі - Положення №593), згідно з п. 28 вказаного Положення.

У силу п. 13 Положення №593, особи рядового і начальницького складу вважаються такими, що виконують обов'язки служби цивільного захисту: на території органу і підрозділу цивільного захисту або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком дня (розкладом занять); під час прямування на службу або із служби, службових поїздок, повернення до місця служби; під час перебування поза місцем розташування органу і підрозділу цивільного захисту, якщо під час такого перебування вони виконують свої обов'язки або направлені за наказом відповідного керівника (начальника).

Крім того, відповідно до п. 20 Положення №593, у разі встановлення режимів підвищеної готовності, надзвичайної ситуації, надзвичайного стану, а також проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, гасіння пожеж, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій особи рядового і начальницького складу несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні.

Згідно з Порядком виїзду на пожежі, аварії і стихійні лиха керівного складу Київського міського гарнізону Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту та пожежно-рятувальних підрозділів, затвердженого наказом Головного управління від 25.01.2016 №20 «Про організацію гасіння пожеж, ліквідацію аварій та наслідків надзвичайних ситуацій, надання допомоги населенню пожежно-рятувальними підрозділами Київського міського гарнізону Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту», при оголошенні пожежі рангу виклику « 3» і « 4» на місце надзвичайної ситуації виїжджає ОКЦ, керівництво та начальницький склад апарату Головного управління, весь начальницький склад гарнізону.

З урахуванням того, що начальник управління економіки і фінансів, начальник сектору протидії та запобігання виявлення корупції, начальник 1 регіонального відділу внутрішнього аудиту є особами начальницького складу апарату Головного управління, вони, крім функцій, покладених на них безпосередньо положеннями про управління, сектор та відділ відповідно, виконують ще й завдання, покладені на них Положенням про Головне управління та Кодексом цивільного захисту України, в тому числі і ліквідація пожеж та наслідків надзвичайних ситуацій.

Вказане за висновком суду спростовує твердження перевіряючих про використання керівниками управління економіки і фінансів, сектору протидії та запобігання виявлення корупції та 1-ого регіонального відділу внутрішнього аудиту не за призначенням 6-ти легкових автомобілів.

Внаслідок вказаного, п. 10 вимоги Північного офісу Державної аудиторської служби України від 13.09.2017 №26-06-14-14/9046 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У п. 11 вказаної вимоги зазначено про порушення позивачем вимог Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС від 11.08.2010 №379, та ДСТУ 2984-95, ДСТУ 3849-99 в частині не обладнання 5 автомобілів з державною реєстрацією транспортного засобу, що мають особливі відмітки (тип) спеціалізований, спеціалізований легковий оперативний - В, оперативно-рятувальна, спеціальними розпізнавальними знаками та сигнально-гучномовними установками, а також відсутністю дозволів від ДАІ на їх встановлення та використання.

Приписами ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

З аналізу наведеного законодавчого положення вбачається, що обладнання спеціалізованих автомобілів спеціальними світловими та звуковими сигнальними пристроями не обов'язкове.

Відповідно до п. 3.4.2 ДСТУ 3849-99 «Цветографические схемы, опознавательные знаки, надписи и специальные сигналы транспортных средств оперативных и специальных служб», содержание надписей на транспортных средствах долино соответствовать таблице 2 и приложению А. Згідно з таблицею 2, автомобілі позивача повинні містити надписи «Оперативно-рятувальна служба», «Оперативно-рятувальна».

Позивачем надано до суду докази у вигляді фотоматеріалів, у відповідності до яких дійсно на машинах позивача наявні такі надписи, а також надано копії свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів, де зазначається, що спірні автомобілі є спеціалізованими.

Вказане, за висновком суду, свідчить про наявність у вказаних транспортних засобів спеціальних розпізнавальних знаків.

У той же час, п. 5.5 ДСТУ 3849-99 «Цветографические схемы, опознавательные знаки, надписи и специальные сигналы транспортных средств оперативных и специальных служб» встановлено, що «установка на транспортных средствах специальных звуковых и световых сигнальных устройств со световым сигналом синено света, а также использование конкретного вида и количества этих устройств должны осуществляться по специальному разрешению Управления Госавтоинспекции МВС Украины на срок не более 1 года».

Позивачем надано до суду лист-відповідь Головного сервісного центру МВС України від 03.10.2017 № 31/12155, в якому зазначено, що на даний момент відповідно до п. 1 Указу Президента України від 30.03.2005 №567/2005 «Про заходи щодо впорядкування використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв та номерних знаків на службових транспортних засобах», спеціальні світлові сигнальні пристрої синього кольору та звукові сигнальні пристрої можуть установлюватися за наявності спеціального дозволу, який видається Департаментом Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. На даний час Департамент Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України перебуває в стадії ліквідації відповідно до наказу МВС України від 30.11.2015 №1532 «Про ліквідацію Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України, Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України, управлінь Державтоінспекції ГУМВС, УМВС України, в Автономній республіці Крим, областях».

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 №176 «Питання використання спеціальних звукових та світлових сигнальних пристроїв на транспортних засобах», спеціальні звукові та світлові сигнальні пристрої синього кольору можуть установлюватися за наявності дозволу, виданого уповноваженим органом Міністерства внутрішніх справ України. Пунктом 2 цієї Постанови передбачено, що вона набирає чинності одночасно з втратою чинності Указу Президента України від 30.03.2005 №567/2005. Тобто вимоги до видачі таких дозволів будуть визначені нормативним актом МВС України після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 №176.

Станом на момент проведення досліджуваної ревізії, так і станом на момент розгляду даної справи судом, Постанова Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 №176 не набрала чинності.

З аналізу вказаного вбачається, що навіть у разі необхідності встановлення (та отримання відповідного дозволу на їх встановлення) спеціальних звукових та світлових сигнальних пристроїв, вказана процедура законодавчо не врегульована, про що позивача повідомлено Головним сервісним центром МВС України, що, у свою чергу, фактично унеможливлює виконання п. 11 оскаржуваної вимоги.

Вказане у сукупності свідчить про необґрунтованість п. 11 оскаржуваної вимоги.

Крім того, суд звертає увагу, що спосіб усунення недоліків, визначених у п.п. 10 та 11 вимоги, визначено як «підлягають реалізації». При цьому, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не зазначено мотивованих причин, з яких останній виходив, застосовуючи такий крайній захід, без врахування інших, як то приведення даних транспортних засобів у відповідність, згідно з положеннями чинного законодавства.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування п.п. 10 та 11 вимоги Північного офісу Державної аудиторської служби України від 13.09.2017 №26-06-14-14/9046.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 13.10.2017 №475, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 1600,00 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 533,34 грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати п.п. 10 та 11 вимоги Північного офісу Державної аудиторської служби України від 13.09.2017 №26-06-14-14/9046.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 13) документально підтверджені судові витрати у розмірі 533,34 грн. (п'ятисот тридцяти трьох грн. 34 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Північного офісу Державної аудиторської служби України (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 18).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок