Справа № 826/17769/16
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючої судді: Шелест С.Б.

Суддів: Степанюка А.Г., Парінова А.Б.

Секретар судового засідання: Кузик М.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.18р. у справі №826/17769/16 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби України про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 23.09.16р. про закінчення виконавчого провадження №36052258.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.18р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги Апелянт мотивує тим, що стягувачу не виплачено повну суму матеріальної та моральної шкоди у розмірі 3 000 євро конвертовану у національну валюту на день здійснення платежу, як то передбачено рішенням Європейського суду з прав людини, а тому вказане рішення не виконано у повному обсязі, що у свою чергу виключає закінчення виконавчого провадження.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, в провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №36052258 по виконанню рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі «Алпатов та 118 інших заяв проти України» № 7321/05 від 18.12.2012, де одним із заявників є ОСОБА_5 (батько Позивача), відповідно до якого Суд постановив:

(а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, що залишаються невиконаними та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, зазначених у Додатку 1 та 1500 (одна тисяча п'ятсот) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, зазначених у Додатку 2, що є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу;

(b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Виконавче провадження №36052258 відкрито постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Єжовим М.В. від 17.01.13р.

Постановою державного виконавця від 30.06.15р. закінчено виконавче провадження №36052258 по виконанню вказаного рішення Суду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з фактичним виконанням рішення Суду у повному обсязі.

За результатами судового оскарження зазначеної постанови, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.10.15р. у справі №826/17512/15, яка набрала законної сили згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.15р., постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №36052258 від 30.06.15р. визнано протиправною та скасовано.

Постановою головного державного виконавця від 20.01.16р. ВП №36052258 виконавче провадження з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Алпатов та 118 інших заяв проти України» відновлено.

Згідно платіжного доручення від 13.09.16р. №5804 (а.с.151) на виконання рішення Суду на рахунок Позивача, як правонаступника ОСОБА_5, перераховано грошові кошти у розмірі 31 482,03 грн., що еквівалентно 3 000 євро станом на 01.03.13р. (а не на день здійснення платежу, як то передбачено рішенням Суду).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №36052258 від 23.09.16р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Алпатов та 118 інших заяв проти України» на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Не погоджуючись з вказаною постановою, з підстав, що рішення Європейського суду з прав людини не виконано у повному обсязі (3 000 євро за курсом на день здійснення платежу становить 89 670 грн., тоді як виплачено 31 482,03 грн.), Позивач як спадкоємець звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження правомірно закінчено з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом. Позивачу здійснено перерахунок коштів за курсом НБУ станом на 01.03.13р., так як саме у цей період вперше були зараховані кошти на депозитний рахунок на виконання рішення Суду, втім кошти не були перераховані на рахунок стягувача за виконавчим документом, у зв'язку із його смертю.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 1 Закону України від 21.04.99р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 606-XIV) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно пункту 9 частини 2 статті 17 Закону № 606-XIV, відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Законом України від 23.02.06р. № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (у згадуваній редакції; надалі - Закон № 3477-IV) врегульовано відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї.

Згідно частини 1 статті 2 цього Закону, рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Статтею 7 Закону № 3477-IV передбачено, що протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Неподання Стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання Рішення.

Згідно статті 8 Закону № 3477-IV, виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

Підстави для закінчення виконавчого провадження визначені у ч. 1 ст. 49 Закону №606-XIV, серед яких, зокрема: фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.8).

У свою чергу, згідно статті 1 Закону № 3477-IV виконання Рішення - а) виплата Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.

Відшкодування - а) сума справедливої сатисфакції, визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь Стягувача (ст. 1 вказазного Закону)

Стягувачем у розумінні Закону № 3477-IV є: а) особа, за заявою якої Європейським судом з прав людини постановлено Рішення; б) її представник, правонаступник; в) особа (група осіб), на користь якої рішенням Європейського суду з прав людини визначено обов'язок України в міждержавній справі.

Отже, з аналізу зазначених норм права випливає, що для виконання рішень Європейського суду з прав людини встановлений особливий порядок, який передбачає обов'язок держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України у повному обсязі. Виконання такого обов'язку не ставиться у залежність від подання Стягувачем заяви про виплату відшкодування, більше того, неподання такої заяви не є перешкодою для виконання Рішення. Фактичним виконанням рішення Суду є, зокрема, виплата Стягувачеві відшкодування у повному обсязі як то визначено у рішенні Суду.

У даному випадку, відсутні підстави вважати, що рішення Суду є виконаним у повному обсязі, оскільки, як зазначено вище, конвертація у національну валюту грошових коштів у сумі 3 000 євро, присуджених рішенням Суду, була здійснена станом на 01.03.13р., а не на день здійснення платежу, як то визначено рішенням Суду.

В обґрунтування правомірності здійснення конвертації грошових коштів за курсом НБУ станом на 01.03.13р. Відповідач вказав на те, що саме цієї датою було зараховано кошти на відповідний реєстраційний рахунок ДВС України для подальшого їх перерахування на рахунок Стягувача за виконавчим провадженням - ОСОБА_5 (батька Позивача), втім у зв'язку із ненаданням стягувачем реквізитів для перерахунку коштів, кошти згідно платіжного доручення №2517 від 15.04.14р. були повернуті до Державного бюджету.

Разом з тим, колегією суддів установлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.06.11р. Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівні Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.80).

25.04.14р. Державний нотаріус Костянтинівської державної нотаріальної контори повідомив Відповідача, що ОСОБА_5 помер, у зв'язку з чим просив надати інформацію щодо суми заборгованості за вказаним рішенням Суду для оформлення свідоцтва про право на спадщину Позивачу.

14.04.15р. державним нотаріусом оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.96)., згідно якого ОСОБА_2 є спадкоємцем померлого ОСОБА_5 Спадщина, на яку видане зазначене свідоцтво складається, в т.ч. з: права на грошову суму 3 000 євро на підставі рішення №7321/05 від 18.12.12р. Європейського суду з прав людини у справі «Алпатов та інші проти України».

У подальшому, Позивач звернувся до виконавчої служби з заявою про виплату коштів із зазначенням банківських реквізитів для здійснення перерахунку коштів, втім кошти у сумі 31 482,03 грн. не були перераховані на рахунок Позивача, виконавче провадження ВП №36052258 було неправомірно закрито на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону №606-XIV, що установлено рішенням судом, яке набрало законної сили.

Таким чином, з обставин справи убачається, що тривале невиконання рішення Суду мало місце з підстав, які об'єктивно не залежали від Позивача, виникли у тому числі, у зв'язку із протиправними діями виконавчої служби, якою неправомірно попередньо було закрито виконавче провадження.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки відсутні підстави вважати, що рішення Суду виконано у повному обсязі. Зарахування коштів на депозитний рахунок держави не може вважатись фактичним виконанням рішення Суду, оскільки за Законом таким є виплата саме на користь Стягувача, а тому висновок суду першої інстанції - помилковий.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.18р. та ухвалення нової постанови про задоволення адміністративного позову.

При цьому, Позивач просив лише скасувати оскаржувану постанову Відповідача (без визнання її протиправною). Разом з тим, відповідно до повноважень суду при вирішенні справ, визначених частиною 2 статтею 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суду слід приймати рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту. Отже, керуючись частиною 2 статті 9 цього Кодексу, з метою повного захисту прав Позивача та дотримання вимог адміністративного-процесуального законодавства, судова колегія вважає необхідним визнати постанову Відповідача протиправною та скасувати її.

Керуючись ст.ст. 287, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.18р. у справі №826/17769/16 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.18р. у справі №826/17769/16 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова Максима Валерійовича від 23.09.16р. ВП №36052258 про закінчення виконавчого провадження.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Степанюк А.Г.

Парінов А.Б.