Справа № 814/627/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

07 серпня 2018 р.

справа № 814/627/18

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в письмовому провадженні розглянув адміністративну справу

за позовом

акціонерного товариства "Миколаївобленерго", вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017

до відповідача

Південного офісу Держаудитслужби, вул. Канатна, 83 (вул. Спаська, 42-а, м. Миколаїв, 54001), м. Одеса, Одеська область, 65017

про

визнання протиправною і скасування вимоги від 07.02.18 р. № 15-14-05-14-14/497

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго", яке в ході розгляду справи замінено правонаступником - акціонерним товариством "Миколаївобленерго" (т. 2 а. с. 148) (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, яке замінено на належного відповідача - Південний офіс Держаудитслужби (т. 2 а. с. 107) (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною і скасувати вимогу відповідача від 7 лютого 2018 р. № 15-14-05-14-14/497.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що висновок відповідача про порушення ним вимог державних стандартів в галузі будівництва, які призвели до суттєвого завищення вартості робіт, безпідставний, зроблений без врахування всіх особливостей і специфіки будівельних робіт, виконаних позивачем і підрядниками.

Відповідач позов не визнав, на його думку, спірна вимога є засобом коригування діяльності підконтрольної установи та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, у зв’язку із чим така вимога не може бути скасована (т. 2 а. с. 76-80).

Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи. За клопотанням позивача, розгляд справі відбувався у загальному позовному провадженні (т. 2 а. с. 108).

11 травня 2018 р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а. с. 150-151).

Під час розгляду справи, відповідач клопотав про його відкладення у зв’язку із неможливістю забезпечити явку в судове засідання посадової особи, яка проводила ревізію позивача (т. 2 а. с. 165). Суд не вбачає підстав для задоволення цього клопотання, так як відповідач має можливість направити в судове засідання іншого представника, а його доводи викладені у відзиві.

На підставі ст. 205 ч. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа розглянута в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

У грудні 2017 р. відповідач провів ревізію позивача, результати якої оформлені актом від 3 січня 2018 р. № 15-14-11/1 (далі - Акт ревізії) (т. 1 а. с. 96-106).

На підставі Акту ревізії 7 лютого 2018 р. відповідач прийняв спірну вимогу про усунення порушень № 15-14-05-14-14/497 (далі - Вимога) (т. 1 а. с. 41-43).

У Вимозі, зокрема, йдеться про виявлення під час ревізії фактів порушення позивачем вимог ДСТУ в частині безпідставного завищення вартості будівництва, безпідставного відшкодування витрат на перевезення працівників, перебазування будівельної організації, оплату робіт, які не передбачені кошторисною документацією, що призвело до збитків на загальну суму 1 603 780,0 грн. У зв’язку із цим, відповідач вимагає від позивача усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку.

Як визначено ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", головними завданнями органу державного фінансового контролю є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов’язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов’язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб’єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов’язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб’єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Стаття 10 п. 7 цього Закону наділяє відповідача правом пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

У відповідності до ст. 10 п. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" відповідач має право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, якщо відповідач встановив факти порушення підконтрольною установою вимог законодавства, які призвели до завдання збитків, він повинен звернутись до такого суб’єкта із вимогою про усунення порушень, а у випадку її добровільного невиконання із позовом про відшкодування цих збитків.

Вимога відповідача, хоча і є обов’язковою для виконання в силу приписів ст. 10 п. 7 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", не є підставою для стягнення збитків, про які в ній йде мова - збитки стягуються виключно в судовому порядку, але відповідач до суду із таким позовом не звертався.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що вимога не може бути предметом спору в суді.

Так, в своєму рішенні від 15 квітня 2014 р. у справі за позовом Талалаївського районного центру зайнятості Чернігівської області до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги, відмовляючи у позові, Верховний Суд України зазначив: “При виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов’язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов’язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов’язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред’явила вимогу від 2 лютого 2012 року № 2-05-17/206 про усунення порушень, виявлених під час ревізії центру зайнятості.

При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.”.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України і в своїй постанові від 13 травня 2014 р.

З огляду на наведену правову позицію Верховного Суду України і враховуючи те, що у спірній Вимозі йде мова виключно про збитки, виявлені під час ревізії позивача, і по сутні вимагається вжити заходів для відшкодування цих збитків, його доводи по суті порушень не можуть бути перевірені в межах предмету доказування в даній справі - такі доводи можуть розглядатись виключно у справі за позовом органу фінансового контролю про стягнення збитків.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017, ) до Південного офісу Держаудитслужби (вул. Канатна, 83 (вул. Спаська, 42-а, м. Миколаїв 54001), м. Одеса, Одеська область, 65017, ) про визнання протиправною і скасування вимоги про усунення порушень від 7 лютого 2018 р. № 15-14-05-14-14/497, відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз