Справа № 813/2123/18
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю представників

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, про визнання протиправним та зобовязати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про:

- визнання протиправною дії щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.20 га на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, викладену у листі №К-15815/0-287/6-18 від 16.01.2018 року;

- зобовязання повторно розглянути клопотання про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.20 га на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області з врахуванням висновку суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що чинне законодавство не передбачає такої умови отримання дозволу розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності як включення бажаної до відведення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, що передаються в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області, сформованого територіальним органом Держгеокадастру. А відтак, на думку позивача, у своєму листі №К-15815/0-287/6-18 від 16.01.2018 року відповідач не вказав жодної причини щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбаченої ч.7 ст.118 ЗК України.

Представники позивача дала аналогічні пояснення, просить позов задоволити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач, не входить до переліку земельних ділянок, що можливо передати у власність в межах норм безоплатної приватизації у І кварталі 2018 року. Окрім того, продовжує відповідач, місце розташування земельної ділянки щодо якої звернувся позивач не відповідає вимогам нормативно-правових актів, оскільки стосовно саме цієї ділянки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року за №413 «Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» вирішено не передавати її у власність громадян.

Представник відповідача проти позову заперечив з вищевикладених підстав, просить в його задоволенні відмовити повністю.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_3 19.12.2017 року звернулася до Головного управління Дергеокадастру у Львівській області із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення запасу Дублянської міської ради, яка знаходиться за межею населеного пункту м.Дубляни.

16.01.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області було прийнято рішення за №К-15815/0-287/6-18, яким було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Даним рішенням позивачу було повідомлено, що на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Львівській області опубліковано інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області у І кварталі 2018 року. Пропонована позивачем до відведення земельна ділянка в даному переліку відсутня, а відтак вирішення даного питання по суті, стане можливим після внесення відображеної на картографічних матеріалах земельної ділянки, поданої у клопотанні, до переліку та розміщення її на сайті. Крім того, листом від 09.01.2018 року за №51 Дублянська міська рада Жовківського району проінформувала про те, що не погоджує надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезгаданої земельної ділянки.

Також, підставою для відмови стали вимоги положень постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року за №413 «Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними».

Позивач не погодившись з такою відмовою звернувся до суду з метою захисту його порушеного права.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як передбачено п. є-1 ч. 1 ст. 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених ЗК України.

Статтею 122 ЗК України встановлено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, а саме центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 цього ж Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

В матеріалах справи наявне клопотання та додатки до нього, зміст якого вказує на те, що позивачем дотримано вимог законодавства при його оформленні.

Згідно з ч. 7 цієї ж статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведена норма вказує на те, що законодавцем визначено вичерпний перелік на підставі, яких допускається відмова у наданні згаданого дозволу.

Наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328 введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, в тому числі рішення №2/1.

Відповідно до рішення колегії Держземагенства України №2/1: 2.Начальникам головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою: 2.1. Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. До запиту додавати копії клопотань та графічних матеріалів до них. 2.2. У запиті, наведеному в пункті 2.1 цього рішення: зазначати прохання до відповідного органу місцевого самоврядування протягом десяти календарних днів з дня отримання запиту письмово висловити позицію із зазначеного питання; інформувати орган місцевого самоврядування, що відсутність протягом зазначеного строку мотивованих заперечень є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою. 2.3. У разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання. 2.4. У разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що законною підставою відмови заявнику можуть бути лише мотивовані заперечення органу місцевого самоврядування, які передбачені виключно законом (ч.7 ст.118 ЗК України) та які надійшли у десятиденний строк.

В матеріалах справи наявний лист Дублянської міської ради Жовківського району від 09.01.2018 року за №51 згідно з якого остання не погоджує надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва на території Дублянської міської ради.

При цьому, в даному листі не зазначено жодної причини такого рішення.

Щодо посилань відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року за №413 «Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», як на передбачену законом підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то суд зазначає наступне.

Так, пунктом 1 даної постанови Кабінету Міністрів України затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

Зі змісту цієї Стратегії вбачається, що така не регулює відносини, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами під час передачі у власність чи користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Більше того, зазначена постанова Уряду не містить посилань на норми Закону, на виконання яких вона прийнята.

Таким чином, суд вважає, що постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року за №413 не являється тим нормативно-правовим актом, який прийнятий на виконання закону, що встановлює вимоги з приводу порядку надання у власність чи користування земельних ділянок.

А відтак, невідповідність положенням вищенаведеної постанови Кабінету Міністрів України безпідставно трактується відповідачем як передбачена законом підстава (ч.7 ст.118 ЗК України) для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Також, суд звертає увагу на те, що дана постанова Кабінету Міністрів України встановлює додаткові обмеження щодо площ земельних ділянок, які пропонується передати безоплатно у власність, що в свою чергу також не відповідає вимогам вищенаведеної норми закону, яка встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу.

Наведене дозволяє суду констатувати факт про те, що субєкт владних управлінських функцій - відповідач діяв не у відповідності до норм чинного законодавства, а саме відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для ведення особистого селянського господарства, з підстав які не передбачені положеннями ст.118 ЗК України (містить вичерпний перелік для відмови).

Відтак, такі дії відповідача щодо відмови є протиправними, оскільки не відповідають критерію законності (п.1 ч.2 ст.2 КАС України) та обґрунтованості (п.3 ч.2 ст.2 КАС України).

Як наслідок, підставною є вимога про спонукання до вчинення дій.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов належить задовольнити.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Зокрема, в користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1409 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 1400 грн. 00 коп., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 26.04.2018 року за №26/04, актом від 30.04.2018 року за №1, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 30.04.2018 року за №6, та витрати на поштове пересилання копій документів в розмірі 23 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями від 25.06.2018 року за №55 та №55.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.20 га на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, викладену у листі №К-15815/0-287/6-18 від 16.01.2018 року.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області у місячний строк з дня набранням рішенням законної сили повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.20 га на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області та вирішити питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (), що знаходиться за адресою м.Львів, пр.Чорновола, 4, на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, 2832 (дві тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 14 серпня 2018 року.

Суддя В.Я.Мартинюк