Справа № 814/1358/18
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 серпня 2018 р. № 814/1358/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, Миколаїв, 54052
доПівденного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, вул. Люстдорфська дорога, 9,Одеса,Одеська область,65017
треті особиМіністерство юстиції України, вул.Архітектора Городецького, 13,Київ 1,01001
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, третя особа Міністерство юстиції України з вимогами визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові, оформленої листом №3.3/277018/Г-225 від 16.04.2018, у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності ІІІ групи, причина інвалідності - захворювання, пов'язане із проходженням служби в поліції, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 123340 гривень, що відповідає 70 розмірам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в вересні 2017 року він був звільнений з органів виконання покарань через хворобу. Відповідно до довідки та акту медико-соціальної експертизи від 02.10.2017 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з проходженням служби в поліції. Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу» на осіб рядового і начальницького складу поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію». Відповідно до ст.99-100 Закону України «Про Національну поліцію» у разі визначення поліцейському інвалідності III групи внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті, йому призначається одноразова грошова допомогу у сумі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до вимог Порядку він звернувся до відповідача, як до органу, в якому проходив службу та з якого був звільнений, але будь-якої інформації про результати розгляду його питання йому не було відомо. В квітні 2018 позивач був вимушений звернутися до відповідача з запитом, з якого дізнався про відмову у виплаті грошової допомоги.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію відповідач виклав у відзиві, відповідно до якої ОСОБА_1 не має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність йому було встановлено ще у лютому 2015 року, а повторний огляд було проведено у жовтні 2017 року, тобто більше ніж через 2 роки, після первинного встановлення інвалідності. Відповідно до п.8 розділу 4 Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені наказом МВС №4 від 11.01.16, поліцейський має право на виплату протягом двох років після первинного встановлення інвалідності. Отже, 02.10.2017, тобто після спливу дворічного терміну з моменту первинного огляду, встановленого п.8 розділу 4 Порядку, позивачу було змінено причину інвалідності. Тому, відповідач не відповідає вимогам визначеним у Порядку.

Крім того, відповідач зазначив, що рішення про виплату одноразової грошової допомоги приймається не відповідачем, а Міністерством юстиції України. Матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до вимог Порядку були направлені відповідачем до Міністерства юстиції України. 12.02.2018 листом Міністерства юстиції України, матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги повернуті без розгляду з тих підстав, що після первинного огляду МСЕК минуло більше двох років.

Третя особа Міністерство юстиції України надіслало пояснення, в яких просило в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що з моменту первинного огляду та встановлення позивачу інвалідності сплило більше двох років, а тому він втратив право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 8 розділу ІV Порядку.

В судовому засіданні 23.07.2018 представник позивача та третьої особи підтримали свої позиції, викладені в процесуальних заявах по суті справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Суд розглянув справу в порядку скороченого провадження без повідомлення сторін 02.08.2018.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 2000 року проходив службу в органах виконання покарань на посаді фельдшера медичної частини державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» та має спеціальне звання капітана внутрішньої служби.

22.02.2015 року рішенням МСЕК ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання.

З 23.03.2015 ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності.

26.09.2017 військово-лікарської комісією ОСОБА_1 був визнаний непридатним до служби в поліції.

29.09.2017 ОСОБА_1 було звільнено з органів виконання покарань на підставі п.2 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу.

02.10.2017 медико-соціальної експертної комісію повторно встановлено ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності, але змінено причину на пов'язану з проходженням служби в поліції.

16.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до вимог ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».

16.01.2018 комісія Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України з призначення та виплати одноразової грошової допомоги вирішила призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 123340,00 гривень.

17.01.2018 начальником Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 123340,00 гривень.

18.01.2018 Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України направило протокол комісії від 16.01.2018, висновок від 17.01.2018 про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 123340,00 гривень, а також клопотання про надання додаткового фінансування із загального фонду на виплату зазначеної допомоги.

12.02.2018 Міністерством юстиції України документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги повернути без розгляду, з посиланням на те, що відповідно до п.6 Порядку лише протягом двох років після первинного встановлення інвалідності, у разі під час повторного огляду буде встановлений більш високий відсоток втрати працездатності чи іншу причину інвалідності, особа має право на відповідні виплати одноразової грошової допомоги.

Про зазначене рішення Міністерства юстиції України Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_1 не повідомило.

12.04.2018 ОСОБА_1 надіслав до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України звернення щодо результатів розгляду питання про призначення йому одноразової грошової допомоги.

16.04.2018 Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України листом №3.3/277-18/Г-225 повідомило позивача про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки після первинного огляду МСЕК минуло більше двох років.

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.97, п.п. «в» п.4 ч.1 ст.99 Закону України «Про Національну поліцію» у разі визначення поліцейському інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, він має право на одноразову грошову допомогу у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до п.8 розділу ІV Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені наказом МВС №4 від 11.01.16, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, суть спору між позивачем та відповідачем є правильне визначення змісту п.8 розділу ІV Порядку та порядку його регулювання спірних правовідносин.

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного.

По-перше, Законом України «Про Національну поліцію України» обмежувального строку в два роки, між проведенням первинного та повторного медичного обстеження, перевищення якого позбавляє особу права на одноразову грошову допомогу, не передбачено.

В Законі передбачений трирічний строк для реалізація свого права на отримання допомоги (ч.6 ст.100) та шестимісячний строк після звільнення зі служби для визначення пов'язаності причин інвалідності з проходженням служби. Обидва строки позивачем дотримані.

По-друге, в ст.101 Закону відсутня така підстава для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, як сплив дворічного строку між первинним та повторним медичним обстеженням.

По-трете, п.8 Порядку, який містить застереження щодо встановлення іншої причини інвалідності протягом двох років після проведення первинної медичного обстеження, стосується перш за все розмірів виплати одноразової грошової допомоги, у тому разі, якщо вона була виплачена під час встановлення інвалідності під час первинного обстеження.

Але, оскільки позивачу не проводилися виплати під час первинного встановлення інвалідності у 2015 році, п.8 Порядку до нього не застосовується.

Саме на таке розуміння п.8 Порядку вказує Верховний Суд України у постанові від 21.06.2018 по адміністративній справі №760/11440/17 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74870710).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

По-четверте, право на одноразову грошову допомогу виникає у особи саме з моменту виникнення обставин, визначених ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію». Такі обставини щодо позивача виникли лише 02.10.2017, коли медико-соціальної експертної комісію визнано його інвалідом ІІІ групи з причин, пов'язаних з проходженням служби в поліції.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, з підстав, не передбачених Законом України «Про Національну поліцію», та про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Сума судового збору, сплаченого позивачем, в розмірі 1409,60 грн. підлягає присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 НОМЕР_1) до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Люстдорфська дорога, 9,Одеса,Одеська область,65017 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Південного міжругіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, які полягають у відмові у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності ІІІ групи, пов'язаної із проходженням служби в поліції, оформленої листом № 3.3/277-18/Г-225 від 16.04.2018.

3. Зобов'язати Південне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 123340,00 гривень, що відповідає 70 розмірам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Люстдорфська дорога, 9,Одеса,Одеська область,651) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 1409,60 гривень (одна тисяча чотириста дев'ять грн. шістдесят коп.).

5. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко

Повний текст рішення складено 07.08.18