Справа № 804/699/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01 червня 2018 року Справа № 804/699/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представників позивача ОСОБА_1.
представника відповідача ОСОБА_2
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Рішенням Дніпровської міської ради від 30.03.2016 р. №8/5 «Про внесення доповнень до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки і збори та територі міста» було доповнено перелік пільг щодо сплати земельного податку для юридичних осіб.

Відповідно до р.1.3 вищезазначеного рішення, від сплати податку звільняєються субєкти господарювання за земельні ділянки , які використовуютьс для будівництва об'єктів метрополітену.

При цьому, в обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.04.2016 р. у справі №200/26369/15-а Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська було винесено постанову якою рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 р. №3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.10.2010 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» було скасовано.

На підставі зазначеного вище, контролюючим органом було проведено перевірку, на підставі висновків якої останнім було сформовано податкове повідомлення-рішення від 14.02.2017 р. №672/04-36-14-01/35986512.

Так, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем з порушенням норм законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки висновки акту перевірки від 14.02.2017 р. №672/04-36-14-01/35986512, на підставі якого винесено спірне рішення, є безпідставними, незаконними та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства та фактичним обставинам.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 р. провадження у справі, після залишення ухвалою суду від 25.01.2018 р. даної позовної заяви буз руху, було відкрито та справу призначено до розгляду у порядку підготовчого провадження.

Представник позивач з`явилась у судове засідання, вимоги заявленої позовної заяви підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також з`явилась, щодо задоволення стосовно предявленої позовної заяви заперечувала, надала до суду відзив на позовну заяву від 16.03.2018 р. вх.№13629/18, в якому зазначила наступне.

Під час проведення позапланової документальної перевірки позивача, контролюючим органом встановлено, що КП Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену Дніпропетровської міської ради (код за ) за період з 01.01.2011 по 29.01.2017 є платником земельного податку.

Зазначений вище факт, як зазначає відповідач, КП Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену Дніпропетровської міської ради не заперечувався.

КП Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену Дніпропетровської міської ради в своїй діяльності використовує земельну ділянку, яка розміщена в Ленінському м. Дніпропетровська на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 152/28 від 14.11.2012.

Проведеною контролюючим органом, перевіркою дотримання вимог податкового законодавства щодо земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлено, що за період 2014 та 2015 роки КП Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену Дніпропетровської міської ради задекларовано пільгу по сплаті земельного податку у розмірі 100%, згідно рішень Дніпропетровської міської ради від 25.12.2013р. №4/45 «Про звільнення підприємств міста від сплати податку за землю у 2014 році», та від 29.12.2014р. №8/59 «Про звільнення підприємств міста від сплати податку за землю у 2015 році».

КП «ДДБМ» задекларувало податкові зобовязання в декларації за 2016 рік від 27.01.2016 р. на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», яким внесено зміни до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», з урахуванням змін, внесених рішеннями міської ради від 28.12.2011 №9/19, від 25.12.2013 №8/45, від 18.06.2014 №7/53, від 28.01.2015 №7/60, а саме: п.п.4.2 п.4 рішення установлено ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку.

Відповідно до положення п.3 рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста» дане рішення набирає чинності з 01.01.2016 р.

В п.п.1.1. п.1 додатку 2 до рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», зазначено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб або у постійному користуванні юридичних осіб державної та комунальної форми власності, які визначено ст. 92 Земельного кодексу України, становить 1 відсоток від їх нормативно грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 1.3-1.7 цього додатка.

При цьому, в поданому відзиві від 16.03.2018 р. №13629/18, повноважний представник відповідача зазначає, що, п.п.3.1 п.3 додатку 2 до рішення міської ради від 15.07.2015 № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», визначено перелік пільг щодо сплати земельного податку для юридичних осіб.

Відтак, в зазначеному вище переліку відсутня пільга, яка б звільняла від сплати земельного податку КП Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену Дніпропетровської міської ради.

Позаплановою документальною виїзною перевіркою встановлено, що цільове призначення земельних ділянок, якими користується позивач в Центральному районі м. Дніпро - для розміщення та експлуатації будівель і споруд міського електротранспорту.

Повноважним представником позивача було також зазначено, що, рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 №3/65 станом на момент проведення перевірки позивача та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення було скасовано у судовому порядку.

Відтак, рішення Дніпропетровської міської ради від 30.03.2016 №8/5, яким внесено доповнення до додатку 2 рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 №3/65 також не повинно застосовуватись.

Під час проведення контролюючим органом позапланової документальної виїзної перевірки КП Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену Дніпропетровської міської ради, останнім встановлено, що в 2016 році сума податкового зобовязання з земельного податку повинна становити 21 018,62 грн., сума пільги з земельного податку, яку може застосувати позивач за період з серпня по грудень 2016 року становить 15 013,30 грн.

Відтак, зважаючи на викладене, Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 р. у справі №804/699/18 клопотання відповідача, подане в порядку ст.48 КАС України про заміну неналежного відповідача належним у справі №804/699/18 за позовною заявою Комунального підприємства Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену Дніпропетровської міської ради до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2017 р. № на загальну суму 15 013,31 грн. було задоволено. Замінено відповідача у справі №804/699/18 Державну податкову інспекцію у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на транспорті на Головне управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.

Повноважні представники як позивача так і відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 01.06.2018 року.

Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

На підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 23.01.2017 року №266 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3 (код за )», та на підставі направлень від 24.01.2017 №5099, від 24.01.2017 №5100 виданих ГУ ДФС у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 головним державним ревізором-інспектором відділу аудиту, що прикомандирована до управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області згідно наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 16.01.2017 р. №146, ОСОБА_5 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи, організації та проведення перевірок субєктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб, що прикомандирований до управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Дніпропетровській області згідно наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.01.2017 р. №146 було проведено позапланову документальну виїзну перевірку фінансового-господарської діяльності КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3 (код за , скорочено КП «ДДБМ») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 29.01.2017 р., та питання дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 29.01.2017 р.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом було складено акт від 14.02.2017 р. №672/04-36-14-01/35986512 «Про результати позапланової документальної виїзної перевірки КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3 (код за ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 29.01.2017 р., та з питання дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 29.01.2017».

Термін проведення перевірки було продовжено з 06.02.2017 р. по 07.02.2017 р. на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 01.02.2017 р. №473.

В акті перевірки від 14.02.2017 р. №672/04-36-14-01/35986512 контролюючим органом зроблено висновок про порушення КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3: п. 274.1 ст. 274, п. 284.1 ст. 284 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого занижено податкові зобов'язання по земельному податку за період з 01.04.2016 по 31.07.2016 у розмірі 131 050,16 грн.; п. 287.3 ст. 287. п. 284.1 ст. 284, Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VI (із змінами та доповненнями), що призвело до виникнення штрафних санкцій за несвоєчасну сплату суми податкового зобов'язання; п.286.3 ст.286 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), у звязку з чим до підприємства КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3 застосовується штрафна санкція згідно ч.1 ст.120.1 ст.120 Податкового кодексу України (по ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра); п.п.1681.1, п.п.168.1.2. п.п.168.1.5 п.168 ст.168. п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) в частині несвоєчасно; перерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за січень та лютий 2015 року.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки від 14.02.2017 р. №672/04-36-14-01/35986512, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення, а саме: від 28.02.2017 р. № на загальну суму 15 013,31 грн.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали наступні обставини.

КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3 за період з 01.01.2011 по 29.01.2017 є платником земельного податку.

КП «ДДБМ» в своїй діяльності використовує земельну ділянку, яка розміщена в Ленінському районі м. Дніпропетровська на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 152/28 від 14.11.2012.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що стосовно земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, за період 2014 та 2015 роки КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3 задекларовано пільгу по сплаті земельного податку у розмірі 100% згідно рішень Дніпропетровської міської ради від 25.12.2013р. №4/45 «Про звільнення підприємств міста від сплати податку за землю у 2014 році», та від 29.12.2014 р. №8/59 «Про звільнення підприємств міста від сплати податку за землю у 2015 році».

Земельний податок на 2016 рік задекларований КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3 відповідно наданої до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області податкової декларації від 27.01.2016 року №.

Сума задекларованого земельного податку «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3 згідно наданої до ДПІ податкової декларації складає 36 031,94 грн.

При цьому, суд зазначає, що КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3 задекларувало податкові зобовязання в декларації за 2016 рік від 27.01.2016 на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», яким внесено зміни до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», з урахуванням змін, внесених рішеннями міської ради від 28.12.2011 №9/19, від 25.12.2013 №8/45, від 18.06.2014 №7/53, від 28.01.2015 №7/60, а саме: п.п.4.2 п.4 рішення установлено ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку (додаток 2).

Відповідно до положення п.3 рішення міської ради від 15.07.2015 № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», встановлено, що це рішення набуває чинності з 01.01.2016.

Відповідно до п.п.1.1. п.1 додатку 2 до рішення міської ради від 15.07.2015 № 3/65, зазначено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб або у постійному користуванні юридичних осіб державної та комунальної форми власності, які визначено ст. 92 Земельного кодексу України, становить 1 відсоток від їх нормативно грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 1.3-1.7 цього додатка.

При цьому, суд зазначає, що п.п.3.1 п.3 додатку 2 до рішення міської ради від 15.07.2015 № 3/65, визначено перелік пільг щодо сплати земельного податку для юридичних осіб, а саме: від сплати податку звільняються дошкільні та загальноосвітні навчальні заклади незалежно від форм власності, заклади культури, науки, освіти, охорони здоровя, соціального захисту, фізичної культури та спорту, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

30.03.2016 року Дніпропетровська міська рада прийняла рішення №8/5 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», яким внесено доповнення до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», з урахуванням змін, внесених рішеннями міської ради від 28.12.2011 №9/19, від 25.12.2013 №8/45, від 18.06.2014 №7/53, від 28.01.2015 №7/60, від 15.07.2015 №3/65, а саме: «Доповнити пункт 3.1 додатка 2 підпунктами 3.1.10, 3.1.11 та 3.1.12 у такій редакції: «3.1.10. комунальні підприємства, які надають послуги у сфері міського електротранспорту і метрополітену за регульованими тарифами; 3.1.11. субєкти господарювання за земельні ділянки, які використовуються для будівництва обєктів метрополітену; 3.1.12. субєкти господарювання за земельні ділянки, на яких розміщено транзитні модульні містечка для внутрішнього переміщення осіб (до 01.01.2018)».

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської ОСОБА_3 подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію від 14.04.2016 року № НОМЕР_1, якою з квітня 2016 року підприємство задекларувало зменшення раніше нарахованих податкових зобовязань по земельному податку в повному обсязі, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 30.03.2016 року №8/5 «Про внесення доповнень до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста».

Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться відомості, що постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.04.2016 р. у справі №200/26369/15-а (провадження №2а/200/444/15) адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерно» до Дніпропетровської міської ради про скасування рішення Дніпропетровської міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» від 15.07.2015 року №3/65 було задоволено. Рішення Дніпропетровської міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» від 15.07.2015 року №3/65 скасовано.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 р. у справі №200/26369/15-а (2а/200/444/15) апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради було задоволено. Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.04.2016 р. у справі №200/26369/15-а (провадження №2а/200/444/15) залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.06.2017 р. у справі №К/800/20232/16 касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради було задоволено частково. Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.04.2016 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 р. скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції .

Суд зазначає, будь-яких відомостей щодо розгляду судом першої інстанції справи №200/26369/15-а (2а/200/444/15) матеріали справи не містять.

На момент винесення зазначеної вище ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 р. у справі №200/26369/15-а (провадження №2а/200/444/15) діяв КАС України в редакції від 04.06.2016 р.

Відтак, суд зазначає, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, згідно до ст.254 КАС України.

Так, як вбачається з тексту ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 р. у справі №200/26369/15-а (провадження №2а/200/444/15), апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради було задоволено. Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.04.2016 р. у справі №200/26369/15-а (провадження №2а/200/444/15) залишено без змін.

Відтак, станом на 06.07.2016 р. ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 р. у справі №200/26369/15-а (провадження №2а/200/444/15) набрала законної сили у відповідності до ст. 254 КАС України.

Під час проведення перевірки, контролюючим органом встановлено, що 20.04.2016 року по справі № 200/26369/15-а Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська винесено постанову якою рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста» скасовано.

Суд зазначає, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 №7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста» викладено в новій редакції пункт 4 рішення, зокрема встановлено ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку (додаток 2).

Відповідно до положень п.п.3.1.10, 3.1.11 п.3.1 додатку 2 до рішення міської ради від 13.07.2016 №7/11, від сплати податку звільняються: «3.1.10. комунальні підприємства, які надають послуги у сфері міського електротранспорту і метрополітену за регульованими тарифами; 3.1.11. субєкти господарювання за земельні ділянки, які використовуються для будівництва обєктів метрополітену».

Відповідно до положення п.3 рішення міської ради від 13.07.2016 №7/11, установлено, що це рішення набуває чинності з 01.08.2016 р.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відповідно до ст.86 КАС України, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і обєктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до п.п.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до ст.21 ПК України визначені обовязки контролюючих органів, серед яких обовязок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Статтею 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пункт 37.3 статті 37 Податкового кодексу України визначає, що підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.54.3.1 п.п. 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.

Контролюючими органами вищого рівня є Державна податкова адміністрація України - для державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які у свою чергу є контролюючими органами вищого рівня для державних податкових інспекцій (п.55.2 ст.55 ПК України).

Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).

Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним контролюючим органом.

Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобовязаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обовязок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.п.168.1.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.168.1.2 ст.168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до п.п. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до п.274.1 ст.274 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п.284.1 ст.284 ПК України, Верховна ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Нові зміни щодо зазначеної інформації надаються до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до п.286.3 ст.286 ПК України, платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Відповідно до п.287.3 ст.287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до норм ст.206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві та відзиві до неї, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.

КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської міської ОСОБА_3 було подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік №, згідно якої податкове зобовязання з плати за землю складає в загальному розмірі 36031,94 грн.

Так, КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської міської ради було визначено податкові зобовязання відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 №3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста».

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.03.2016 №8/5 «Про внесення доповнень до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста» внесено доповнення до рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 №3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», якими п. 3.1. додатка 2 «Від сплати податку звільняються» доповнено п.п. 3.1.10, 3.1.11, а саме: «3.1.10. комунальні підприємства, які надають послуги у сфері міського електротранспорту і метрополітену за регульованими тарифами; 3.1.11. субєкти господарювання за земельні ділянки, які використовуються для будівництва обєктів метрополітену».

На підставі вищезазначеного, згідно уточнюючої декларацій КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської міської ОСОБА_3 від 14.04.2016 № НОМЕР_1 наданої до контролюючого органу, податкові зобовязання зменшено, а саме: пільги за квітень - грудень 2016 року 27 023,94 грн.

При цьому, суд зазначає, що постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.04.2016 р. у справі №200/26369/15-а (провадження №2а/200/444/15) адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерно» до Дніпропетровської міської ради про скасування рішення Дніпропетровської міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» від 15.07.2015 року №3/65 було задоволено. Рішення Дніпропетровської міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» від 15.07.2015 року №3/65 скасовано.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 р. у справі №200/26369/15-а (2а/200/444/15) апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради було задоволено. Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.04.2016 р. у справі №200/26369/15-а (провадження №2а/200/444/15) залишено без змін.

Відтак, станом на 06.07.2016 р. ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 р. у справі №200/26369/15-а (провадження №2а/200/444/15) набрала законної сили у відповідності до ст. 254 КАС України.

З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що, положення рішення Дніпропетровської міської ради від 30.03.2016 №8/5 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста», яким внесено доповнення до додатку 2 рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 №3/65 до КП «Дніпропетровська Дирекція Будівництва Метрополітену» Дніпропетровської міської ОСОБА_3 не застосовується .

Таким чином, підприємство повинно було подати уточнюючу податкову декларацію на збільшення податкового зобовязання земельного податку на суми скасованої пільги за період з 01.04.2016 по 31.07.2016 у розмірі 12 010,64 грн.

Відтак, з 01.01.2016 р. по 01.08.2016 р. земельний податок на території м. Дніпро позивачу необхідно було обчислювати за ставками, які встановлені нормами Податкового кодексу України, а з 01.08.2016 р. порядок нарахування земельного податку визначено рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 №7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки та збори на території міста».

Відповідно до положень ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передачені Конституцією та законами України.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Системний аналіз наведених вище норм чинного податкового законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом в процесі розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про відсутність з боку позивача обґрунтування належними доказами в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України незаконного та необґрунтованого характеру оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 28.02.2017 р. № на загальну суму 15 013,31 грн.

А відтак, викладене вище має наслідком наступне. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 28.02.2017 р. № на загальну суму 15 013,31 грн., є прийнятим відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, що виключає як протиправний характер оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, так і наявність у суду правових підстав для задоволення позовних вимог в межах правового поля в спосіб захисту права, обраний позивачем.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до квитанції від 14.02.2018 р. №01 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету.

Враховуючи відмову в задоволенні позовної заяви Комунального підприємства Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену Дніпропетровської міської ради до Головного управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2017 р. № на загальну суму 15 013,31 грн., суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 1 762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Комунального підприємства Дніпропетровська дирекція будівництва метрополітену Дніпропетровської міської ради до Головного управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2017 р. № на загальну суму 15 013,31 грн. відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 червня 2018 року.

Суддя ОСОБА_6