Справа № 398/1933/18
Суддя: Голосеніна Т. В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/1933/18
Провадження №: 2-а/398/88/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"08" серпня 2018 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Голосеніної Т.В.,

з участю секретаря - Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради від 31.05.2018 року №128 про накладення адміністративного стягнення в сумі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.04.2018 року інспектором КП «Муніципальна поліція ОМР» ОСОБА_2 відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого цього ж дня о 19 годині 20 хвилин на земельній ділянці, яка знаходиться біля будинку №1 по вул.Козацька в м.Олександрія, він спалював сухе листя та гілля.

На підставі зазначеного протоколу 31.05.2018 року відповідачем будо винесено постанову №128 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п.3.11.27 «Правил благоустрою та санітарного утримання території міста Олександрії, селищ Олександрійське, Пантаївка, сіл Звенигородка, Марто-Іванівка». Він вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказаного в протоколі правопорушення він не вчиняв. Того дня він вирішив піди оглянути свій огород, який знаходиться біля будинку №1 по вул.Козацька в м.Олександрія. Підійшовши до огороду, він помітив, що біля дерев'яного паркану горить багаття з сухого листя та гілля. Намагаючись уникнути займання паркану, він почав відгрібати вказане сміття. Саме в цей час під'їхали співробітники муніципальної поліції та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Хто саме підпалив купу сухого листя та гілля йому не відомо. Все це він пояснював інспекторам, однак останні його слів до уваги не прийняли.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення від 12.04.2018 року, який став підставою винесення постанови, не зазначені адреси свідків, характер та розмір заподіяної шкоди, у графі «суть адміністративного правопорушення» зазначено лише про спалювання ним сухого листя та гілля, про інші порушення правил благоустрою населених пунктів, визначених у Правилах нічого не вказано.

Також позивачем був порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки його належним чином не було повідомлено про час та місце розгляду справа, яка була розглянута без його участі, чим порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП.

При визначені розміру адміністративного стягнення відповідачем не було враховано його матеріального становища: в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «місце роботи» вказано, що він являється пенсіонером, тому штраф в сумі 510 грн. є суттєвою сумою при мінімальному розмірі пенсійного забезпечення.

Враховуючи викладене, просить визнати дії відповідача протиправними, постанову №128 від 31.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності - скасувати, а провадження в справі - закрити.

25.06.2018 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1, відповідно до якого вважає, що адміністративний позов останнього не ґрунтується на положеннях норм матеріального та процесуального права, а тому задоволенню не підлягає. 18.05.2018 року до адміністративної комісії надійшов протокол про адміністративне правопорушення №000264 від 12.04.2018 року, який складено у відповідності до норм ст.256 КУпАП. Позивач зазначає, що не вказані адреси свідків, однак, як свідчить протокол від 12.04.2018 року, вказане не відповідає дійсності, оскільки в ньому зазначено одного свідка, його прізвище, ім'я, по-батькові та адреса. Крім того, згідно зазначеного протоколу, позивач свою вину визнав, написавши в ньому особисто, що він дійсно спалював сміття та листя, яке викинули на дорозі біля його земельної ділянки невідомі особи. Заперечення позивача, що він не був повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи спростовуються наступними даними: 18.05.2018 року(вих.№287) позивачу було направлено судову повістку, що підтверджується квитанцією поштового відділення зв'язку від 18.05.2018 року, яку ним було отримано особисто 21.05.2018 року, про що свідчить інформація на сайті Укрпошти. Разом з тим, клопотання про відкладення розгляду справи від позивача на адресу відповідача не надходило. Щодо вимог позивача про те, що під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення не було враховано його матеріальне становище, а саме те, що він є пенсіонером, також спростовуються сумою накладеного штрафу, оскільки за вказане правопорушення передбачено штраф в розмірі від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян, а на позивача було накладено штраф в сумі 510грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив, що 12.04.2018 року він працював на своїй земельній ділянці, побачив як поруч невідомі йому хлопці, років 12, підпалили суху траву, він накричав на них і вони втекли. Він взяв граблі, та пішов до того місця, де горіла трава. Почав відгрібати траву від свого паркану, який зроблений з шиферу, боячись щоб він теж не загорівся. Разом з травою згріб поліетиленові пляшки та пакети, що залишили люди, які часто відпочивають неподалік, біля річки. В цей час до нього під'їхали працівники муніципальної поліції. Він намагався їм пояснити, що траву підпалив не він, однак інспектори його не слухали та склали протокол. Підписувати протокол він відмовлявся, оскільки ніякого правопорушення не вчиняв, однак інспектори сказали, що ніякого покарання йому за це не буде, що протокол вони склали «формально» і їм просто потрібні його пояснення. Якщо б він не згріб побутове сміття до вже палаючого листя та гілля і не спалив його, то воно б так і продовжувало валятись на землі, адже чомусь комунальні служби його збиранням не займаються. Він просто намагався зробити як краще, хоч трохи прибрати територію навколо свого огороду.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти вимог позивача заперечила та пояснила, що останній фактично визнав, що він спалював сміття, про що свідчить відеозапис, зроблений з нагрудної камери інспектора муніципальної поліції. Посилання позивача на те, що він не підпалював вказане сміття жодним чином не знімають з нього відповідальності, оскільки факт спалювання вже є порушенням Правил благоустрою. Позивачу інспектором було роз'яснено, що на місці його штрафувати не мають права, тому розгляд зазначеного правопорушення буде здійснюватись адміністративною комісією Олександрійської міської ради. Про дату розгляду справи позивача було повідомлено належним чином, однак він не з'явився. Крім того, жодних зауважень та заперечень позивача в протоколі не зазначено.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 31.05.2015 року №128, ОСОБА_1 визнано винним у чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в сумі 510грн., оскільки він 12.04.2018 року о 19 год. 20хв. спалював сухе листя та гілля біля земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Олександрія, вул.Козацька,1.

Згідно ст.152 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються громадяни та посадові особи за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

В судовому засіданні встановлено, що на той час, коли працівники муніципальної поліції під'їхали до будинку №1 по вул.Козацька в м.Олександрія, позивач дійсно спалював сухе сміття, однак, доказів того, що саме останнім було здійснено його підпалювання відповідачем надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Пунктом 4 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до п.13.11.27 «Правил благоустрою та санітарного утримання території міста Олександрії, селищ Олександрійське, Пантаївка, сіл Звенигородка, Марто-Іванівка» забороняється спалювати промислові відходи, сміття, листя, обрізані гілки дерев на вулицях, площах, скверах, бульварах, квітниках, у дворах підприємств, установ, організацій і приватного домоволодіння, на міському полігоні твердих побутових відходів, а також в контейнерах.

Факт того, що позивач дійсно спалював сухе сміття підтверджується наданими представником відповідача фотознімками на відеозаписом, зробленим з нагрудної камери інспектора муніципальної поліції. Разом з тим, як свідчить наданий відеозапис, позивач на місці складання протоколу вже заперечував, що саме він підпалив зазначене сміття, пояснюючи, що він лише підгріб сміття до купи і слідкував за тим, щоб вогонь не розповсюдився далі, оскільки поруч був його шиферний паркан і він хвилювався про те, щоб він також не загорівся. При цьому позивач зазначає, що його город знаходиться неподалік річки і тут часто відпочивають люди, які після себе залишають купу різного сміття: скляні та пластикові пляшки, поліетиленові пакети, навіть гнилу картоплю і тут привозять та викидають поряд. Скло він склав під парканом, а те сміття, яке можливо спалити, підгріб до купи з листям та гіллям, яке вже горіло. Якщо б він цього не зробив, то побутове сміття так би й продовжувало валятись на землі. У той же час з невідомих причин комунальні служби його збиранням не займаються.

Статтею 218 КУпАП встановлені повноваження адміністративних комісій при виконавчих органах міських рад. Зокрема, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 152 КУпАП.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в її вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, а саме за те, що ОСОБА_1 спалював сміття на вулиці, проте жодними доказами правопорушення не обґрунтовано, даних про те, що саме позивач підпалив вказане сміття відповідачем не надано.

Крім того, справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність позивача, чим позбавлено його права на захист. Суду надано лише копію сторінки з журналу реєстрації вихідної кореспонденції адміністративної комісії та копію реєстру вихідної кореспонденції про направлення повісток на засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті міської ради, яке відбудеться 31.05.2018 року, які свідчить про те, що на адресу позивача було направлено повістку про виклик на 31.05.2018 року, а також фіскальний чек ПН 55 від 18.05.2018 року, в якому вказане лише прізвище «Удовіченко», і роздруківку з сайту «Укрпошти» про відстеження поштового відправлення, з якої взагалі не зрозуміло яке поштове відправлення було відстежень, адже ні адреси, ні прізвища адресата, ні коду відправлення у ньому не міститься.

Положеннями ч. 1 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 с. 77 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1.3 Методичних рекомендацій з прибирання території об'єктів благоустрою населених пунктів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 7 липня 2008 року N 213, організацію прибирання території об'єктів благоустрою здійснюють згідно із затвердженими в установленому порядку місцевими органами самоврядування Правилами благоустрою території населених пунктів та державними санітарними нормами і правилами.

Відповідно до п.2.1 зазначених Рекомендації, під прибиранням територій об'єктів благоустрою розуміють санітарне очищення елементів благоустрою, а саме: покриття вулично-дорожньої мережі, зелені насадження, малі архітектурні форми тощо, що знаходяться на території, збирання та перевезення у встановлені місця відходів, вуличного змету, листя, гілля, снігу, льоду тощо.

Згідно пп.7.1 п.7 Правил благоустрою та санітарного утримання території м.Олександрії, селищ Димитрове, Пантаївка, сіл Звенигородка, Марто-Іванівка, прибиральні роботи в місті організовуються відповідно до вимог дійсних Правил. Відповідальність та контроль за організацію прибирання покладається на управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради.

Відповідно до пп.7.18.5. п.7 зазначених правил відповідальними за утримання в чистоті міських об'єктів і дотримання встановленого санітарного порядку на території парків, скверів, газонів й інших зелених зон, пляжів і прилеглих до них територій є комунальні й інші підприємства й організації, за якими закріплені дані об'єкти.

Згідно статуту КП «Благоустрій» Олександрійської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 132 від 16.02.2017 року, метою діяльності підприємства також є надання санiтарних послуг з прибирання сміття; боротьба з забрудненням та подiбнi види діяльності (пп.14 п.2 розділ ІІІ Статуту).

Як свідчать матеріали справи, на засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради під час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1, до уваги не було прийнято те, що позивач прибирав сміття: сухе листя та гілля, яке повинно прибиратись комунальною службою Олександрійської міської ради, на яку покладено відповідні обов'язки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради при винесені постанови про адміністративне правопорушення № 128 від 31.05.2018 року відносно ОСОБА_1 не було з'ясовано всіх обставин справи, не визначено та не надано оцінку дій останнього, а також не доведено умислу у його діях, спрямованих на порушення правил благоустрою, чистоти та порядку, що передбачено статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому, суд приходить до переконання про відсутність в діях позивача складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області № 128 від 31.05.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, та провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 серпня 2018 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: 28001, АДРЕСА_1

Адміністративна комісія виконавчого комітету Олександрійської міської ради, місцезнаходження: м.Олександрія Кіровоградської області, проспект Соборний,59, .

Суддя