Справа № 2а-7551/11/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2018 року

Київ

справа №2а-7551/11/2670

касаційне провадження №К/9901/564/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва (далі - Інспекція) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2011 (суддя - Блажівська Н.Є.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012 (головуючий суддя - Грищенко Т.М, судді - Лічевецький І.О., Мацедонська В.Е.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал України» (далі - Товариство) до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва про скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

У травні 2011 року Товариство звернулось до суду із позовом до Інспекції, у якому просило: визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.12.2010 № /0.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що у ОСОБА_2 не виник оподатковуваний дохід у вигляді одержаної у власність грошової суми, оскільки право кредитора вимагати повернення суми, одержаної за кредитним договором, перейшло від ВАТ «БТА Банк» до Товариства. Також Товариство послалося на те, що чинне законодавство України не покладає обов'язку на особу сплачувати податок з доходів фізичних осіб у разі примусового списання банком грошових коштів з депозитного рахунку цієї особи (зокрема, у разі звернення стягнення на предмет застави).

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 27.09.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012, позов задовольнив повністю: скасував податкове повідомлення-рішення від 30.12.2010 № /0.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди виходили з того, що у разі переходу права вимоги до нового кредитора (у даному випадку до позивача) відбувається лише заміна однією особи-кредитора на іншу особу-кредитора. При цьому у фізичної особи-позичальника (у спірних правовідносинах у ОСОБА_2) не виникає доход (об'єкт оподаткування) у розумінні пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», оскільки у цієї особи залишаються зобов'язання щодо погашення заборгованості за отриманим кредитом.

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 22.05.2012 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Інспекції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки: кредитний договір № 013/028/08-22-3, укладений між позивачем та ОСОБА_2, під час перевірки Товариством не надавався; кошти Товариству нерезидент ОСОБА_2 не повертав.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 02.08.2018 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження, визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи та призначив попередній розгляд справи на 07.08.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 19.05.2008 між ВАТ «БТА Банк» (банк) та громадянином Республіки Казахстан ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір про відкриття кредитної лінії №013/028/08-22-3, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію в доларах США, що надалі іменується «кредитна лінія», надає позичальнику грошові кошти (надалі - кредити) за рахунок кредитної лінії на умовах цього договору, а позичальник зобов'язується використовувати кредити на цілі, зазначені в пункті 1.5 цього договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитами, повертати банку кредити та загальну заборгованість за кредитною лінією в повному обсязі та у строки, передбачені статтею 8 цього договору, а також виконувати інші умови цього договору. Згідно з пунктом 1.4 даного договору, термін дії кредитної лінії закінчується 29.05.2008. Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що належне виконання позичальником зобов'язань по цьому договору забезпечується: а) заставою майнових прав на банківський вклад: - ЗАТ «Страхова Компанія «Страховий Капітал України» права вимагати депозити (вклади), в сумі 1540000,00 грн., який у відповідності з договором банківського вкладу № 15Д-Н/08, укладеним з ЗАТ «Страхова Компанія «Страховий Капітал України» та ВАТ «БТА Банк» 19.05.2008, розміщений на рахунку № НОМЕР_1 в ВАТ «БТА Банк»; а також право вимагати сплати процентів за вищезазначеним договором; б) неустойкою (штрафи, пеня), які передбачені цим договором.

Одночасно з укладанням договору про відкриття кредитної лінії №013/028/08-22-3, 19.05.2008 між ВАТ «БТА Банк» (заставодержатель) та ЗАТ «Страхова компанія «Страховий Капітал України» (заставодавець) був укладений договір застави майнових прав № 013/028/08-22-3-ДЗМП, відповідно до умов якого в забезпечення зобов'язань заставодавця, які випливають із кредитного договору № 013/028/08-22-3, укладеного між ОСОБА_2 і заставодержателем 19.05.2008 року з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії, які (зобов'язання) перелічені у статті 2 цього договору і можуть виникнути в майбутньому за кредитним договором, заставодавець передає заставодержателю в заставу майнові права, зазначені в пункті 3.1 статті 3 цього договору. Згідно з пунктом 3.1 статті 3 договору застави майнових прав № 013/028/08-22-3-ДЗМП предметом застави за цим договором є належне заставодавцю право вимагати повернення депозиту (вкладу), в сумі 1540000,00 грн., який у відповідності з договором банківського вкладу № 15Д-Н/08, укладеним між ЗАТ «Страхова компанія «Страховий Капітал України» та ВАТ «ВТА Банк» 19.05.2008 (надалі - депозитний договір), розміщений на рахунку № НОМЕР_1 в ВАТ «БТА Банк», та вимагати сплати процентів за користування зазначеним депозитом.

Згідно з договором банківського вкладу № 15 Д-Н/08 від 19.05.2008, укладеного між ВАТ «БТА Банк» та ЗАТ «Страхова компанія «Страховий Капітал України» вкладник вносить, а банк приймає на депозитний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1540000,00 грн.

Також, судами було встановлено, що у визначений пунктом 1.4 договору про відкриття кредитної лінії № 013/028/08-22-3 від 19.05.2008 строк (до 29.05.2008) ОСОБА_2 не повернув ВАТ «БТА Банк» отриманий кредит, у зв'язку з чим 30.05.2008 банком було здійснено списання грошових коштів з депозитного рахунку № НОМЕР_1, який належить позивачу, в сумі 1544 883,87 грн. Таким чином, вимоги банку до ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії № 013/028/08-22-3 від 19.05.2008 були погашені.

Інспекція провела планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 15.11.2005 по 30.06.2010, результати якої оформлені актом № 1052/1-22-10-33152597 від 22.12.2010, за висновками якого Товариством були порушені вимоги підпункту 4.2.12 пункту 4.2 статті 4, пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», які полягали у неутриманні Товариством податку з доходів фізичних осіб із суми доходу, виплаченого фізичній особі - нерезиденту у вигляді погашення зобов'язань по кредитній лінії коштами з депозитного вкладу, що належить Товариству.

На підставі вказаного акту перевірки Інспекція прийняла податкове повідомлення-рішення рішення від 30.10.2010 № /0, яким визначила Товариству суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 1395237,30 грн., у тому числі: 465079,10 грн. - за основним платежем, 930158,20 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

За визначенням, наведеним у пункті 1.2 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), дохід - це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами. З метою оподаткування до доходів платника податку також включаються: звичайна вартість майна, яке передається платником податку за довіреністю іншій особі, якщо умови такої довіреності передбачають право такої іншої особи продати таке майно або відчужити його в інший спосіб, крім такої передачі між членами подружжя у межах спільної часткової або спільної сумісної власності. Якщо повірений повертає кошти, отримані внаслідок такого продажу (відчуження) довірителю у майбутньому, то: сума таких коштів не включається до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу повіреного; позитивна різниця між сумою таких коштів та звичайною вартістю майна, переданого за довіреністю, включається до складу загального оподатковуваного доходу довірителя відповідного звітного податкового періоду; сума коштів або вартість майна, у тому числі цінних паперів, які надходять у власність юридичної особи, якщо згідно з довіреністю, наданою такою юридичною особою або її засновниками платнику податку, будь-які активні (видаткові) операції з такими коштами або майном здійснюються виключно за рішенням такого платника податку чи за його передорученням (окремою довіреністю) - третьою особою.

Відповідно до підпункту 4.2.12 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається дохід у вигляді процентів (дисконтних доходів), дивідендів та роялті, виграшів, призів; інші доходи, крім зазначених у пункті 4.3 цієї статті.

Положеннями пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що ставка податку становить подвійний розмір ставки, визначеної пунктом 7.1 цієї статті, від об'єкта оподаткування, нарахованого як виграш чи приз (крім у державну лотерею у грошовому виразі) на користь резидентів або нерезидентів, та від будь-яких інших доходів, нарахованих на користь нерезидентів - фізичних осіб, за винятком доходів, визначених у підпункті 9.11.3 пункту 9.11 статті 9 цього Закону.

Пунктом 3 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Згідно з частиною першою статті 514 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що у даному випадку у фізичної особи - нерезидента ОСОБА_2 не виникло доходу (об'єкт оподаткування) у розумінні пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», оскільки у цієї особи залишаються зобов'язання перед Товариством щодо погашення заборгованості за отриманим кредитом внаслідок заміни первісного кредитора.

За таких обставин, висновок судів попередніх інстанцій про неправомірність спірного податкового повідомлення-рішення ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Таким чином, доводи Інспекції, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2011 та ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні її касаційної скарги слід відмовити. Посилання Інспекції на те, що нерезидент ОСОБА_2 кошти Товариству не повертав є безпідставними, оскільки доказів анулювання (прощення) Товариством ОСОБА_2 суми заборгованості або ж визнання її безнадійною матеріали справи не містять.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2011 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012 - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна