Справа № 813/2544/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2544/18
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

06 серпня 2018 року

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Козак О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Полуліх Н.І.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.08.2018, просить суд:

- визнати протиправним дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 державного службовця із врахуванням сум з колонки «інші виплати», що наявні у довідках від 21.02.2018 №15, №16 та №17 за період з 01.10.2010 по 30.09.2012;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з 23.10.2012 у розмірі 80% заробітної плати включивши до складу заробітної плати, з якої була обчислена пенсія ОСОБА_1 (державного службовця), всі зазначені суми з колонки «Інші виплати» за період з 01.10.2010 по 30.09.2012, що наявні у довідках від 21.02.2018 №15, №16 та №17 з урахуванням фактично сплачених сум.

Представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Клопотання мотивоване тим, що позовні вимоги за період з 23.10.2012 до моменту звернення до органів Пенсійного фонду виходять за межі строку звернення, який встановлений ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Позивач в судовому засіданні щодо клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечила.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримала з підстав, наведених у ньому.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи вказаним Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Предметом позову у справі є зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з 23.10.2012 у розмірі 80% заробітної плати включивши до складу заробітної плати, з якої була обчислена пенсія ОСОБА_1 (державного службовця), всі зазначені суми з колонки «Інші виплати» за період з 01.10.2010 по 30.09.2012, що наявні у довідках від 21.02.2018 №15, №16 та №17 з урахуванням фактично сплачених сум.

Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю, суд вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати ч. 3 ст. 122 КАС України та при визначенні права позивача на звернення до суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Такий висновок, суд робить, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1,3 та 8 Конституції України).

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків передбачених Конституцією України (статті 22 та 64 Конституції України).

При цьому, Конституція України містить імперативну норму, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. (стаття 24 Конституції України).

Суд встановив, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, яка отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Системний аналіз вказаної статті дає підстави для висновку, про те що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб'єкта владних повноважень.

Суд встановив, що відмова ОСОБА_1 у виплаті та перерахунку пенсії є протиправною дією Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, тому відповідно до спірних правовідносин має застосовуватися друга умова виплата пенсії за минулий час без обмеження строку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності вказаним Законом.

Проаналізувавши вказані правові норми, суд дійшов висновку, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов'язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов'язаними з виплатою інших складових доходу в цілому, до якого належить пенсія.

Вказана позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 24.04.2018 у справі №646/6250/17 (К9901/2128/18).

Суд встановив, що у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення застосування до адміністративного позову шестимісячного строку звернення до суду встановленого ч. 2 ст.122 КАС України, має наслідком неможливість реалізувати передбачене ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду є безпідставним, а тому, в задоволенні такого необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 121, 123, 248, 256 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Заперечення на ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду прийняте за результатами розгляду справи.

Повна ухвала суду складена і підписана 13.08.2018.

Суддя А.Г. Гулик