Справа № 813/2437/18
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2437/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Козак О.М.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 13.03.2018 року про арешт майна боржника ВП №4628333.

Аргументами позовних вимог є те, що законом встановлені виключні випадки відновлення виконавчого провадження та підстави і порядок вчинення дій у виконавчому провадженні. Всупереч наведеному13.03.2018 року державним виконавцем Зубиком О.І. було накладено арешт у закінченому та знищеному виконавчому провадженні, що, на думку позивача, є грубим порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що підстав для зняття арешту зі всього майна у державного виконавця не було, оскільки відсутні відомості про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Права позивача накладенням арешту на все майно, окрім знятого за рішенням суду жодним чином не порушено, оскільки державним виконавцем було виконано резолютивну частину рішення суду (знято арешт з будинку АДРЕСА_1 та вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ) запис про обтяження за №15233120 від 04.07.2016 року). Рішенням суду не передбачено зняття арешту із усього майна боржника. Скасування постанови про арешт майна боржника від 13.03.2018 про арешт майна боржника ВП №4628333 є фактично зняттям арешту з усього майна боржника, на що правових підстав немає, відсутні будь які рішення суду про зняття арешту з усього майна ОСОБА_1 Таким чином, продовжує відповідач, державний виконавець не порушив жодних прав позивача, а тому позов не підлягає задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ВП №4628333 від 13.03.2018 року, при примусовому виконанні виконавчого листа за №1-4/2005, виданого 03.11.2005 року Військовим апеляційним судом Західного регіону, знято арешт (обтяження) з нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1, відомості про який внесені в Єдиний реєстр заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна за №23347307 на підставі постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ВП №4628333 від 09.06.2016 року.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ВП №4628333 від 13.03.2018 року, при примусовому виконанні виконавчого листа за №1-4/2005, виданого 03.11.2005 року Військовим апеляційним судом Західного регіону, накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1, крім квартири за АДРЕСА_2 та крім будинку з нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справ та норми чинного законодавства.

Як передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року за №1404-VIII, з наступними змінами та доповненнями, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Арешт майна (коштів) боржника, у відповідності до ч.1 ст.56 цього ж Закону, застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 ст.59 даного Закону встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Так, на виконання рішення Залізничного районного суду від 12.01.2018 року у справі №462/1022/17, державним виконавцем було прийнято постанову ВП №4628333 від 13.03.2018 року, якою знято арешт з майна позивача, зокрема будинку АДРЕСА_1.

В той же день, державним виконавцем у тому ж виконавчому провадженні постановою було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1, крім квартири за АДРЕСА_2 та крім будинку з нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, підставою для накладення арешту стало відсутність відомостей про сплату заборгованості, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження по виконавчому документу.

Відповідно до ч.1 ст.40 згаданого Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що такою врегульовано порядок зняття арешту у зв'язку з майна боржника у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Однак, згаданою нормою закону, на яку посилається відповідач у відзиві на позов, жодним чином не передбачено повноважень органу державної виконавчої служби накладати арешт на майно боржника після закінчення виконавчого провадження.

Відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, не надано доказів на підтвердження обставин правомірності та самого факту відновлення виконавчого провадження.

Як передбачено п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, з врахуванням того, що законом не передбачено можливості накладення арешту на майно боржника після закінчення виконавчого провадження, суд вважає, що постанова відповідача від 13.03.2018 року ВП №4628333 про арешт майна боржника є протиправною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 13.03.2018 року ВП №4628333 про арешт майна боржника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 13 липня 2018 року.

Суддя Мартинюк В.Я.