Справа № 804/2777/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2018 року Справа № 804/2777/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представників позивача ОСОБА_2; ОСОБА_3
представника відповідача Чернишової Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови, викладеної у листі I-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р.; зобов'язання повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га, на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, -
17 квітня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови, викладеної у листі I-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р.; зобов'язання повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га, на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 р. провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку підготовчого провадження.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1, розпорядженням голови районної державної адміністрації м. П'ятихатки за № 492-р-10 від 17.11.2010 р. надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель запасу для випасання худоби на території Лозуватської сільської ради.
На підставі зазначеного вище, відповідним розпорядженням було виготовлено проектну документацію, яку було подано для затвердження в Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області.
Так, листом № 31-4-0.11-7372/2-14 від 21.08.2014 р. проектну документацію було повернуто з рекомендацією звернутися до проектної організації для приведення документації із землеустрою у відповідність до вимог чинного законодавства.
В обґрунтування позовних вимог, позивачам зазначено, що на виконання зазначених рекомендацій, розпорядженням голови районної державної адміністрації
м. П'ятихатки № Р-419/0/364-16 від 10.11.2016 р. були внесені зміни до розпорядження голови
районної державної адміністрації м. П'ятихатки № 492-р-10 від 17.11.2010 р. та,
враховуючи ці зміни було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок загальною площею 280, 0 га пасовищ в оренду із земель запасу для
сінокосіння і випасання худоби на території Лозуватської сільської ради.
На підставі розпоряджень ТОВ «Інститут землеустрою та земельно-правових відносин» виготовлено проект землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 139, 5978 га погоджено експертом державної експертизи відділу Держгеокадастру у П'ятихатському районі Дніпропетровської області.
Листом від 08.09.2017 р. №I-9806/0-6149/6-17 Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області було повідомлено ОСОБА_1 про те, що проект землеустрою містить розбіжності щодо площі земельної ділянки, яка відводиться: дозвіл, завдання затверджене замовником та проектне рішення містять різні дані щодо площі земельної ділянки.
Щодо затвердження замовником технічного завдання на виконання топографо-геодезичних
робіт 30.03.2017 p., то оскільки 10.11.2016 р. були внесені зміни в розпорядження від 16.11.2010р. за № 492-р-10 шляхом прийняття нового розпорядження за № Р-419/0/364-16 щодо зміни цільового використання для сінокосіння і випасання худоби (на підставі листа від 21.08.2014 року №34-4-0.11-7372/2-14), позивач зазначає, що було виготовлено новий проект, а не доопрацьовано попередній.
Відтак, завдання на виконання, яке також містить в собі розпорядження № Р-419/0/364-16, затверджено 30.03.2017 р.
Позивач також зазначає, що проект землеустрою було виготовлено, повторно, з урахуванням листа від 21.08.2014 р. № 31-4-0.11-7372/2-14. При цьому, при його підготовці було також використано матеріали попереднього проекту.
На підставі вищезазначеного, позивач вважає відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, яка відображена в листі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 08.09.2017 р. №I-9806/0-6149/6-17 протиправною, та просить суд зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, повторно, розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області.
В судове засідання, призначене на 01.06.2018 р., з'явились всі сторони у справі.
Повноважний представник відповідача проти пред'явлених позовних вимог заперечував, виклавши свою позицію у відзиві на позовну заяву від 01.06.2018 р, в якій зазначив наступне.
Листом Головного управління від 21.08.2014 р. № 31-4-0.11-7372/2-14 було розглянуто заяву позивача, яку зареєстровано в Головному управлінні Держгеокадастру у Дніпропетровській області 12.08.2014 р. за № 31-7875/0/1-14 стосовно затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби, площею 139.5978 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області із земель державної власності, та повідомлено про виявлені недоліки документації із землеустрою.
Після усунення зауважень з урахуванням Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2016 року № 580, для погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробником проекту землеустрою подано до територіального органу Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою у паперовому та електронному вигляді, за результатом розгляду якого було винесено висновок від 21.06.2017 р. № 1737/82/17 із підсумковою оцінкою погоджується, проте все ж таки було зазначено невідповідність вимогам чинного законодавства, зокрема щодо необхідності формування переліку обмежень щодо використання земельної ділянки, відповідно до додатку 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. №1051.
Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області листом від 08.09.2017 № І-9806/0-6149/6-17 розглянуло заяву ОСОБА_1 (яку зареєстровано в Головному управлінні 21.08.2017 № 1-9806/0/5-17) стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби площею 139,5978 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області із земель державної власності (копія проекту землеустрою додавалася до відповідної заяви), та повідомило про виявлені недоліки документації із землеустрою, а саме: проект землеустрою містить розбіжності щодо площі земельної ділянки яка відводиться: дозвіл, завдання затверджене замовником та проектне рішення містять різні дані щодо плоті земельної ділянки; наявні картографічні матеріали не дають змоги однозначно визначити склад угідь земельної ділянки за рахунок яких земель здійснюється відведення, не відображають розташування запроектованої земельної ділянки по відношенню до об'єктів водного Фонду, прибережних захисних смуг, водоохоронних зон, об'єктів енергетичної системи, транспортної інфраструктури тощо на врахування норм спи 122 Земельного кодексу України; кадастровий план земельної ділянки не відповідає вимогам спи 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр»; у порушення вимог пункту 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 відсутні позначки державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Крім того, завдання на виконання геодезичних вишукувань затверджено замовником 30.03.2017 проте земельна ділянка зареєстрована в державному земельному кадастрі 09.07.2014 р.; в наданій документації відсутня інформація щодо правомочності внесення до Державного земельного кадастру інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, відсутнє посилання на розробку відповідної документації нормативної грошової оцінки та її затвердження відповідно до Закону України «Про оцінку земель».
З урахуванням зазначеного вище, відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними, та просить суд у задоволенні пред'явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Позивач, повноважні представники останнього та повноважний представник відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 01.06.2018 року.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом Серії НОМЕР_2, копія якої міститься в матеріалах справи.
Розпорядженням голови П'ятихатської районної державної адміністрації від 16.11.2010 р. №492-р-10 «Про надання дозволу гр.ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель запасу для випасання худоби на території Лозуватської сільської ради» було надано дозвіл гр.ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею - 280,0 га пасовищ в оренду із земель запасу для випасання худоби на території Лозуватської сільської ради.
В зазначеному вище Розпорядженні голови П'ятихатської районної державної адміністрації від 16.11.2010 р. №492-р-10 зазначено, що гр.ОСОБА_1 розробити проект землеустрою та надати його в райдержадміністрацію для затвердження.
Розпорядженням голови П'ятихатської районної державної адміністрації від 10.11.2016 р. №Р-419/0/364-16 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 16 листопада 2010 року №492-р-10» було внесено зміни до розпорядження голови районної державної адміністрації від 16 листопада 2010 року №492-р-10 «Про надання дозволу гр.ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель запасу для випасання худоби на території Лозуватської сільської ради» шляхом заміни вислову «для випасання худоби» на вислів «для сінокосіння і випасання худоби».
Позивачем - ОСОБА_1 було подано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут землеустрою та земельно-правових відносин» заяву, з тексту якої вбачається, що позивач просив виконати роботи з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 280,00 га пасовищ в оренду, яка розташована на території Лозуватської сільської ради, П'ятихатського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту). Цільове призначення земельної ділянки: для сінокосіння і випасання худоби.
На підставі розпоряджень Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут землеустрою та земельно-правових відносин» виготовлено проект землеустрою.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 139, 5978 га погоджено експертом державної експертизи відділу Держгеокадастру у П'ятихатському районі Дніпропетровської області, що підтверджується висновком про розгляд проекту щодо відведення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 21.06.2017 р. №1737182-17.
Зазначений вище проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.ОСОБА_1 (А. 01. 08 - для сінокосіння і випасання худоби на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер - НОМЕР_1) позивачем було подано на затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.
08.09.2017 р. Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області було надано лист-відповідь ОСОБА_1 від 08.09.2017 р. за №І-9806/0-6149/6-17 на заяву останнього, в якому зазначено наступне.
Проект землеустрою містить розбіжності щодо площі земельної ділянки яка відводиться: дозвіл, завдання затверджене замовником та проектне рішення містять різні дані щодо площі земельної ділянки. При цьому, завдання на виконання геодезичних вишукувань, затверджено замовником 30.03.2017 р. проте, земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі 09.07.2014 р.
При цьому, у листі-відповіді від 08.09.2017 р. за №І-9806/0-6149/6-17 Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області було зазначено, що наявні картографічні матеріали не дають змоги однозначно визначити склад угідь земельної ділянки за рахунок яких здійснюється відведення, не відображають розташування запроектованої земельної ділянки по відношенню до об'єктів водного фонду, прибережних захисних смуг, водоохоронних зон, об'єктів енергетичної системи, транспортної інфраструктури тощо, на врахування норм ст.122 Земельного кодексу України.
Кадастровий план земельної ділянки не відповідає вимогам ст.34 ЗУ «Про Державний земельний кадастр».
В порушення вимог пункту 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, відсутні позначки державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.
В листі-відповіді від 08.09.2017 р. за №І-9806/0-6149/6-17 також зазначено, що в наданій документації відсутня інформація щодо правомочності, внесення до Державного земельного кадастру інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, відсутнє посилання на розробку відповідної документації нормативної грошової оцінки та її затвердження відповідно до Закону України «Про оцінку земель».
Відтак, відповідач, враховуючи вищезазначене, у листі-відповіді від 08.09.2017 р. №І-9806/0-6149/6-17 зазначив, що правові підстави для затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області відсутні, та запропоновано ОСОБА_1 звернутись до розробника документації для приведення проекту із землеустрою у відповідність до вимог чинного законодавства.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері правових та організаційних основ діяльності у сфері землеустрою і спрямовані на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, ЗУ «Про землестрій» від 22.05.2003 р. №858-IV, Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. №2768-III, тощо.
Відповідно до положень ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; 5) обов'язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до норм ст.25 ЗУ «Про землеустрій», документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.
Видами документації із землеустрою є:
а) схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць;
б) проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць;
в) проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів;
г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;
д) проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб;
е) проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь;
є) проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів;
ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);
з) робочі проекти землеустрою;
и) технічна документація із землеустрою щодо визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України;
і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);
ї) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту;
й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок;
к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.
Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.
Відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.
Відповідно до норм ст.50 ЗУ «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.
Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.
Відповідно до п. 1 ст. 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо) (ч. 2 ст. 22 ЗК України).
При цьому, п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до ст. 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянам у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Відповідності до п. «б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Відповідно до п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Системний аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
За приписами частини 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Відповідно до ч. 4 ст. 123 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 ЗК).
Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч. 10 ст. 123 ЗК).

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди), шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (ч. 3 ст. 124 ЗК).

Відтак, кожен громадянин України має установлене Земельним кодексом України право на одноразове безоплатне одержання у приватну власність чи у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, в тому числі для сінокосіння та випасання худоби.

Відповідно до частини 2 статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, та враховуючи зазначені вище обставини у справі суд зазначає наступне.

Проаналізувавши лист-відмову Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 08.09.2017 р. №I-9806/0-6149/6-17 судом встановлено, що зазначений лист не містить в собі ані вмотивованої відмови в затвердженні документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, ані затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області.

При цьому, суд зазначає, що посилання відповідача на той факт, що подана документація із землеустрою не відповідає статті 50 ЗУ «Про землеустрій» із зазначенням про відсутність: агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки (не входить до складу документації із землеустрою), графічні матеріали масштабу 1:10000 з чітким визначенням виду угідь та зазначеними земельними ділянками, що відводяться, так як надані графічні матеріали не містять інформації щодо відношення земельних ділянок до певного виду угідь, інформація щодо наявності об'єктів історико-культурної спадщини, тощо, спростовуються ч. 3 ст. 50 Закону України "Про землеустрій", який містить виключний перелік документів, які повинні бути включені до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, та містить відповідний перелік, яким визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Аналіз зазначених вище норм Земельного кодексу України та Закону України "Про землеустрій" свідчить, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають погодженню у порядку статті 186 1 Земельного кодексу України, після чого відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зобов'язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду.

При цьому нормами чинного законодавства не передбачено підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

З огляду на викладене, позовна вимога в якій позивач просить визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладену в листі №І-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р. в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, суд зазначає наступне.

Належним захистом порушеного права позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, оскільки саме по собі судове рішення про визнання протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладену в листі №І-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р. в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області не відновлює порушеного права позивача на прийняття останнім вмотивованого рішення щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області з тих самих підстав, за яких судом визнано протиправною та скасовано відмову.

Таким чином, зважаючи на викладене вище, суд прийшов до висновку про необхідність зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області.

Відтак, позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови, викладеної у листі I-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р.; зобов'язання повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га, на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області є такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до квитанції від 16 квітня 2018 р. №1265021А69 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету.

Враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови, викладеної у листі I-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р.; зобов'язання повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га, на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, суд вважає за необхідне відшкодувати ОСОБА_1 суму, сплачену у якості судового збору за подання даної позовної заяви з Державного бюджету України в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн.) 80 коп., відповідно до квитанції від 16 квітня 2018 р. №1265021А69.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови, викладеної у листі I-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р.; зобов'язання повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га, на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладену в листі №І-9806/0-61479/6-17 від 08.09.2017 р., в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області.

Стягнути судові витрати на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області з оплати судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн.) 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 червня 2018 року.

Суддя Є.О. Жукова