Справа № 754/8292/17
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/8292/17 Суддя (судді) першої інстанції: Грегуль Олег Васильович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Мідянці А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що ПФУ невірно здійснило їй перерахунок пенсії відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2016 року, згідно з яким сума матеріальної допомоги та грошової винагороди, які є складовими заробітної плати, була поділена на 60 календарних місяців, хоча період виплати був взятий за 24 календарні місяці, і просила зобов»язати відповідача здійснити перерахунок пенсії правильно.

Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 05 травня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, апелянт зазначає, що перерахунок пенсії повинен здійснюватись на підставі норм, чинних на час призначення позивачу пенсії, тобто станом на 2009 рік.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи сторони до суду не прибули, тому, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2016 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату позивачці пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків від розміру заробітної плати, яка включає в себе: посадовий оклад, премії, надбавку за вислугу років, надбавку за ранг, а також індексацію, матеріальну допомогу та грошову винагороду за сумлінну працю відповідно до довідок № 19.1-27/225-15 і № 19.1-27/228-15 від 04.11.2015 року, починаючи з 17.05.2015 року.

23 травня 2016 року Деснянським районним судом м.Києва видано виконавчий лист.

Водночас, виконуючи судове рішення, УПФУ, на погляд позивачки, неправильно здійснив перерахунок її пенсії, що спонукало її на звернення до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно.

Однак, колегія суддів не може повною мірою погодитись я з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, зокрема, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення із позовом стало неправильне, на думку позивача, виконання відповідачем зазначеного вище судового рішення.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 382 КАС України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до положень статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Таким чином, процесуальним законом передбачено певну послідовність дій, які позивачу необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Відтак, питання про виконання судового рішення у справі № 754/8292/17 не може розглядатись як новий публічно-правовий спір.

Отже, в даному випадку позивачем неправильно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, правильно по суті вирішивши справу, ухвалив рішення з помилковим застосуванням норм процесуального права, тому постанова підлягає зміні в мотивувальній частині, відповідно до ст.317 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05 травня 2018 року - змінити в мотивувальній частині, в іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

І.В.Федотов