Справа № 809/454/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4177/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Носа С.П., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Костюк Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року у справі № 809/454/18 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування рішення №563942/5 від 18.01.2018,-

суддя в 1-й інстанції - Кафарський В.В.,

час ухвалення рішення - 03.05.2018 року, 11:18 год,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 08.05.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

07.03.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, ДФС) про визнання протиправним та скасування рішення №563942/ від 18.01.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 23.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов'язання відповідача зареєструвати дану податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення вимог підпункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України за №190 від 29.03.2017, оскаржуваним рішенням за №563942/ від 18.01.2018 безпідставно відмовив у реєстрації податкової накладної за №2 від 23.11.2017.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року у справі № 809/454/18 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, покликаючись на те, що рішення є неправомірним, винесеним з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням матеріального права, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року у справі № 809/454/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує те, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Таким чином, відповідачем в порушення положень підпункту 201.16.1. пункту 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України, не вказано у квитанції № 1 ні конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику, ні конкретного переліку документів. Щодо незаконності прийняття рішення комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкової накладної зазначає, що позивачем подані усі документи, які підтверджують реальність здійснення господарської операції, внаслідок якої подано до реєстрації податкову накладну № 2 від 23.11.2017 року. Після отримання документів відповідач не надсилав та не надавав жодних запитів щодо недостатності документів для прийняття рішень.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 12.01.2017 Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську та взятий на податковий облік як платник податків та зборів. 01.04.2017 Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську ФОП ОСОБА_1 взятий на облік як платник податку на додану вартість.

Так, 23.11.2017 між приватним підприємством "Механік" (виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовник) укладено договір поставки товару за №19/17, за умовами якого виконавець зобов'язується виготовити та доставити продукцію матеріально-технічного призначення (надалі - товар) за замовленням замовника, а замовник - прийняти і оплатити отриманий товар за ціною і у термін, встановлені у Специфікаціях №1на поставку продукції та видаткових накладних (а.с. 14-15).

Згідно Специфікації за №1 від 23.11.2017 до договору поставки товару за №19/17 від 23.11.2017, виконавець повинен виготовити і доставити товар на загальну суму 1 508 550,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 251 425,00 грн. Продукція, передбачена зазначеною вище специфікацією, повинна бути виготовлена в термін до 29.01.2018. Замовник повинен оплати продукцію протягом двадцяти календарних днів по факту поставки продукції (а.с. 16).

Як встановлено судом, 23.11.2017 виконавцем доставлено, а замовником прийнято частину продукції, передбаченої Специфікацією за №1 від 23.11.2017 до договору поставки товару за №19/17 від 23.11.2017, а саме - крейцкопф насоса 9ТМ 9Г.01.200 СБ; клапан запобіжний 9Т.02.220; клапан 1207.01.01.700; клапан запобіжний ЯБИР 611324; плунжер д.100 1207.01.01.039-01; плунжер д.125 1207.01.01.039; пружина клапана 1207.01.01.006 до насоса ЗНП-32х50; сідло клапана 1207.01.01.027 до насоса ЗНП-32х50; плунжер d=100 (ACF-700) 614.12-15.10.00.0; плунжер d=85 (ACF-1050) 614.12-01.09.10.2; клапан з сідлом в зборі (ACF-700) 614.12-01.02.00.0 були отримані ФОП ОСОБА_1 за ціною 462 300,00 грн. з ПДВ. Даний факт підтверджується видатковою накладною за №МХ0000198 від 23.11.2017 (а.с. 17).

Окрім цього, 01.11.2017 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Техноресурс" (покупець) укладено Договір поставки №1/11-17, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується доставити покупцеві товар, зазначений в специфікаціях, а покупець - прийняти і оплатити такий товар (а.с. 20-22).

Специфікацією №1 від 01.11.2017 до Договору поставки №1/11-17 від 01.11.2017 визначено перелік товару, що поставляється на загальну суму 4 379 160,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 729 860,00 грн. (а.с. 23). Також зазначеною вище специфікацією передбачено термін поставки - до 29.01.2018, а оплата повинна бути здійснена по факту поставки протягом 90 календарних днів з дати поставки товару.

23.11.2017 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 передано товариству з обмеженою відповідальністю "Техноресурс", а останнім прийнято частину товару, а саме - крейцкопф насоса 9ТМ 9Г.01.200 СБ; клапан запобіжний 9Т.02.220; клапан 1207.01.01.700; клапан запобіжний ЯБИР 611324; плунжер д.100 1207.01.01.039-01; плунжер д.125 1207.01.01.039; пружина клапана 1207.01.01.006 до насоса ЗНП-32х50; сідло клапана 1207.01.01.027 до насоса ЗНП-32х50; плунжер d=100 (ACF-700) 614.12-15.10.00.0; плунжер d=85 (ACF-1050) 614.12-01.09.10.2; клапан з сідлом в зборі (ACF-700) 614.12-01.02.00.0 на загальну суму 1 119 060,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 186 510,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000001 від 23.11.2017 (а.с. 23).

Пунктом 4.1.1. Договору поставки №1/11-17 від 01.11.2017 визначено, що Постачальник (ФОП ОСОБА_1) повинен забезпечити поставку Товару у строки встановлені Договором та специфікацією.

На виконання умов Договору поставки №1/11-17 від 01.11.2017, ФОП ОСОБА_1 укладено з ТзОВ"Техноресурс" угоду на разове перевезення № 23/11-17 від 23.11.2017 (а.с. 31). ПП "Техноресурс" оформлено та надано ФОП ОСОБА_1 рахунок №ТС-000393 від 23.11.2017 на оплату транспортних послуг. Транспортні послуги були надані ПП "Техноресурс" ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ТС-0000026 від 23.11.2017 (а.с. 33).

Згідно платіжного доручення №7 від 02.01.2018 надані ПП "Техноресурс" послуги оплачені ФОП ОСОБА_1 та передбачений умовами Договору поставки №1/11-17 від 01.11.2017 товар доставлено ПП "Техноресурс", що підтверджується товарно-транспортною накладною від 23.11.2017.

На виконання вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сформовано та подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 23.11.2017 на загальну суму 1 119 060,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 186 510,00 грн. Реєстрацію податкової накладної №2 від 23.11.2017 зупинено з причин невідповідності обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:8413, що підтверджується квитанцією від 14.12.2017. Також квитанцією від 14.12.2017 пропонувалось надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про державну реєстрацію податкової накладної (а.с. 40).

11.01.2018 позивачем відправлено повідомлення №1 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинена.

18.01.2018 комісією Державної фіскальної служби прийнято рішення №563942/ про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №2 від 23.11.2017 з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с. 44-45).

Не погоджуючись із рішенням комісії Державної фіскальної служби №563942/, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 26.01.2018 подав скаргу про скасування даного рішення (а.с. 47-54).

Однак, рішенням комісії з питань розгляду скарг за №17730/ від 15.02.2018 оскаржуване рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 55).

Вважаючи рішення №563942/ від 18.01.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 23.11.2017 протиправним, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з даним позовом в суд.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення Державної фіскальної служби України № 563942/ від 18.01.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 23.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних є обґрунтованим, оскільки платником податків надано не всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабміну України від 29.12.2010 № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно з яким реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом Мінфіну України від 13.06.2017 № 567.

Апеляційний суд погоджується з доводами позивача про те, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ним у квитанції № 1 не зазначено конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної.

Відповідачем зазначено лише загальне посилання на відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом № 567. Натомість, підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків містить у собі визначення двох різних критеріїв моніторингу податкової накладної:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Проте, фіскальним органом у квитанції, за результатами опрацювання СМКОР зазначено лише про невідповідність обсягів постачання обсягам придбання за товарами згідно УКТЗЕД, що не відповідає жодному критерію, визначеному п.6 Критерії оцінки ступеня ризиків.

Обґрунтовуючи доводи про реальність операції, за якими виписана податкова накладна №2 від 23.11.2017 року, позивачем ДФС України надано пояснення, що підтверджується повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена від 11.01.2018 року №1.

Відповідно до абз.1 постанови Кабміну України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" № 190 від 29.03.2017, комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Абзацом 2 зазначеної постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач по справі у спірному рішенні, обмежився лише загальною оцінкою наданих позивачем документів, не встановивши конкретно, які з них складені з порушенням законодавства, як зазначено у спірному рішенні, і в чому ці порушення полягають, а також яких саме первинних та платіжних документів не вистачає, наявність яких була обов'язковою з огляду на специфіку тих господарських операцій, які відображались у податковій накладній.

Оцінюючи вищевикладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення комісії Державної фіскальної служби України № 563942/ від 18.01.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 23.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних є таким, що винесено без належних для цього правих підстав, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Щодо вимог позивача про зобов'язання зареєструвати податкову накладну № 2 від 23.11.2017 року апеляційний суд звертає увагу на наступні обставини.

Такий спосіб відновлення прав позивача відповідає положенням пп.201.16.4. п.201.16 ст.201 ПК України, відповідно до якого податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи те, що апеляційним судом встановлено протиправність рішення комісії Державної фіскальної служби України № 563942/ від 18.01.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 23.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, слід зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 23.11.2017 року, подану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанову суду слід скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року у справі № 809/454/18 - скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України № 563942/ від 18.01.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 23.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 23.11.2017 року, подану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді С. П. Нос
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 15.08.2018 року