Справа № 813/6877/14
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

07 серпня 2018 року

справа №813/6877/14

адміністративне провадження №К/9901/3362/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Львівської митниці Міндоходів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року у складі судді Гулика А.Г. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2015 року у складі колегії суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П., Яворського І.О. у справі №813/6877/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проктер енд Гембл Трейдінг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» до Львівської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправними та скасування карток відмови, стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Проктер енд Гембл Трейдінг Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» (далі по тексту - позивачі) звернулися в суд з позовами, які об'єднано в одне провадження, до Львівської митниці Міндоходів (правонаступником якої є Львівська митниця Державної фіскальної служби), Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в яких просили визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 4 вересня 2014 року №209140000/2014/00387, №209140000/2014/00388, №209140000/2014/00390, №209140000/2014/000389, що складені митним постом «Малехів» Львівської митниці Міндоходів; стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Проктер енд Гембл Трейдінг Україна» надмірно сплачені до бюджету кошти у сумі 228 752,58 грн; стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Проктер енд Гембл Україна» надмірно сплачені до бюджету кошти у сумі 6 880,49 грн.

В обґрунтування позову зазначили, що спірні рішення митного органу є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки до відповідача було надано митні декларації з усіма необхідними документами на підтвердження заявленої митної вартості товару із застосуванням пільгової ставки податку на додану вартість 7%. Також вказували, що товари, які підлягають митному оформленню є зареєстровані як медичні вироби, що підтверджено відповідними свідоцтвами про державну реєстрацію.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року, залишеною без змін Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 4 вересня 2014 року №209140000/2014/00387, №209140000/2014/00388, №209140000/2014/00390, №209140000/2014/000389, що складені митним постом «Малехів» Львівської митниці Міндоходів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з підтвердженого права позивачів на оподаткування імпортованих товарів за 7%-ою ставкою податку на додану вартість з огляду на наявність дійсних свідоцтв про державну реєстрацію відповідних товарів, які надавались під час митного оформлення, а також у зв'язку з відповідністю цих товарів визначенню «медичного виробу» відповідно до Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №753.

У квітні 2015 року митним органом подана касаційна скарга на судові рішення судів попередніх інстанцій, 7 травня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України (суддя Сорока М.О.) відкрито касаційне провадження, витребувано справу №813/6877/14 з суду першої інстанції.

11 січня 2018 року справу №813/6877/14 передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме положень пункту 193.1. статті 193 Податкового кодексу України, вимог Переліку медичних виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких підлягають обкладенню податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 2014 року №216, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилається також на лист Державного підприємства «Український медичний центр сертифікації» від 30 грудня 2014 року №1048, відповідно до якого вироби «дитячі підгузки», «жіночі гігієнічні прокладки», «жіночі гігієнічні тампоні» із втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України №1497 та набуття обов'язкового статусу постановою Кабінету Міністрів України №753 з 1 липня 2015 року (для зареєстрованих виробів - з 1 липня 2016 року) перестають підпадати під визначення «виріб медичний», оскільки вони не відповідають визначенням, що наведені у Технічному регламенті, затвердженому постановою №753.

У запереченнях на касаційну скаргу позивачі зазначають про відсутність у відповідача повноважень самостійно кваліфікувати товари в якості «медичних виробів», а також що за даними наданого відповідачем листа Українського медичного центру сертифікації від 30 грудня 2014 року №1048 станом на день декларування спірних товарів вони підпадали під визначення «медичних виробів», тому доводи митного органу про відсутність у позивачів права на пільгове оподаткування товарів податком на додану вартість безпідставні.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

4 вересня 2014 року позивачі подали до Львівської митниці Міндоходів для здійснення митного оформлення дитячих підгузків Pampers та жіночих гігієнічних прокладок Always митні декларації №№209140000/2014/029801, 209140000/2014/029793, 209140000/2014/029818, для здійснення митного оформлення жіночих гігієнічних прокладок Naturella митну декларацію №209140000/2014/029817 в яких зазначено пільгову ставку з податку на додану вартість у розмірі 7%.

Факт належності імпортованих позивачами товарів до медичних виробів підтверджується копіями таких документів: свідоцтв про державну реєстрацію медичних виробів №12159/2012 від 14 грудня 2012 року, №11199/2012 від 10 лютого 2012 року, №8244/2008 від 10 вересня 2013 року, №10854/2011 від 11 жовтня 2012 року, №8163/2008 від 19 вересня 2013 року, №12752/2013 від 09 жовтня 2013 року, №9262/2009 від 29 грудня 2009 року, а також протоколами клінічних випробувань медичних виробів від 27 травня 2013 року від 25 червня 2013 року, від 16 квітня 2013 року, від 19 травня 2014 року, протоколами доклінічної експертизи від 27 січня 2012 року, висновком технічної експертизи №773-11 від 13 січня 2012 року, протоколами доклінічних випробувань №3/8-А-6046 від 30 серпня 2013 року, №3/8-А-2829/1 від 15 травня 2014 року.

Під час подання до митного оформлення митних декларацій від 4 вересня 2014 року, до них додавались копії свідоцтв про державну реєстрацію товарів у якості медичних виробів, що, зокрема, підтверджується даними графи 44 вказаних митних декларацій.

Як вбачається з карток відмови від 4 вересня 2014 року №209140000/2014/00387, №209140000/2014/00388, №209140000/2014/00390 та №209140000/2014/00389 митний орган відмовив позивачам у здійсненні митного оформлення вказаних товарів за пільговою ставкою з податку на додану вартість.

Підставою для винесення вказаних карток відмови зазначено невідповідність задекларованих товарів визначенню поняття «медичний виріб», згідно підпункту 9 пункту 2 Технічного регламенту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №753, і як наслідок неможливістю застосування до товарів норм постанови Кабінету Міністрів України №216 від 1 липня 2014 року.

5 вересня 2014 року позивачі подали на вказані товари нові митні декларації зі сплатою податку за повною ставкою у розмірі 20%, які оформлені митним органом.

З огляду на наведене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проктер енд Гембл Трейдінг Україна» здійснило переплату податку на додану вартість до бюджету у розмірі 228 752,58 гривень, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Проктер енд Гембл Україна» - розмірі 6880,49 гривень.

Суд погоджується з висновками судів про те, що позивачі підтвердили право на пільгове оподаткування податком на додану вартість при ввезенні на митну територію України спірних товарів.

Відповідно до підпункту «в» 193.1. статті 193 Податкового кодексу України (станом на час спірних правовідносин) ставка податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування на рівні 7 відсотків по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

На час подання митних декларацій (вересень 2014 року) цей перелік був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 2014 року №216 (чинна з 2 липня 2014 року), відповідно до підпункту 1 пункту 3 якої до документів, які підтверджують належність продукції до медичних виробів, зокрема, віднесено свідоцтво про державну реєстрацію медичного виробу або підтвердження про державну реєстрацію медичного виробу - для виробів, які пройшли процедуру державної реєстрації в установленому порядку.

У відповідності до пункту 1 постанови №216, термін «медичний виріб» вживається у значенні, наведеному у підпункті 9 пункту 2 Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №753 (Офіційний вісник України, 2013 року, №82, стаття 3046), тобто будь-який інструмент, апарат, прилад, пристрій, програмне забезпечення, матеріал або інший виріб, що застосовуються як окремо, так і в поєднанні між собою (включаючи програмне забезпечення, передбачене виробником для застосування спеціально для діагностичних та/або терапевтичних цілей та необхідне для належного функціонування медичного виробу), призначені виробником для застосування з метою забезпечення діагностики, профілактики, моніторингу, лікування або полегшення перебігу хвороби пацієнта в разі захворювання, діагностики, моніторингу, лікування, полегшення стану пацієнта в разі травми чи інвалідності або їх компенсації, дослідження, заміни, видозмінювання або підтримування анатомії чи фізіологічного процесу, контролю процесу запліднення та основна передбачувана дія яких в організмі або на організм людини не досягається за допомогою фармакологічних, імунологічних або метаболічних засобів, але функціонуванню яких такі засоби можуть сприяти.

Листом Державної фіскальної служби від 19 серпня 2014 року №2316/7/99-99-19-03-02-17 надано роз'яснення щодо практичного застосування постанови №216, відповідно до якого при здійсненні, починаючи з 2 липня 2014 року, митного оформлення медичних виробів, які ввозяться на митну територію України і на які є свідоцтво про їх державну реєстрацію, податок на додану вартість нараховується за ставкою 7 відсотків. При цьому відсутність декларації про відповідність та/або заяви про медичні вироби особливого призначення за умови наявності діючого свідоцтва про державну реєстрацію медичних виробів не може бути підставою для відмови в застосуванні ставки податку на додану вартість у розмірі 7 відсотків.

Аналіз наведених положень свідчить про правильність правової оцінки обставин справи судами попередніх інстанцій, зокрема про те, що діюче станом на час подання митних декларацій законодавство підставою для пільгового оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру медичних виробів, визначало наявність діючих свідоцтв про державну реєстрацію таких виробів.

У випадку державної реєстрації (судами встановлено, що спірні товари мають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію в якості «медичних виробів») спеціалізований експертний орган видає документ, що свідчить про належність виробу до виробів медичного призначення, про що зроблено висновок за результатами експертних досліджень та аналізу.

За таких обставин, не може виникнути сумнівів у тому, що товари, сертифіковані компетентним органом як «медичні вироби», є саме такими виробами.

Судами надано оцінку доводам відповідача з приводу характеристики спірних товарів як таких, що призначені виробником для застосування з метою, зокрема, профілактики хвороб, яка також узгоджується з визначенням медичного виробу, що міститься у підпункті 9 пункту 2 Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №753.

Щодо посилань митного органу на лист Державного підприємства «Український медичний центр сертифікації» від 30 грудня 2014 року №1048, Суд зазначає, що він не суперечить позиції позивачів у справі, оскільки у ньому не зазначено, що станом на час подання митних декларації (вересень 2014 року) спірні товари не підпадали під визначення «медичних виробів».

Суд касаційної інстанції, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.

Суд визнає, що судами попередніх інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга митного органу залишається без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2015 року у справі №813/6877/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер