Справа № 826/14088/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 липня 2018 року № 826/14088/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Секьюрайті» про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені за 2014-2015 роки,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернулось Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі також - позивач, Фонд) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Секьюрайті» (далі також - відповідач, ТОВ «Секьюрайті»), в якому позивач просить:

- стягнути з ТОВ «Секьюрайті» на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 1 814 005,95 грн.;

- стягнути з ТОВ «Секьюрайті» на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів адміністративно-господарських санкцій у розмірі 328 477,97 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачем в установленому порядку у 2014 та 2015 роках не виконано встановлений Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у зв'язку з чим та на підставі вказаного Закону щодо нього підлягають застосуванню адміністративно-господарські санкції, які позивачем не були сплачені в установлений строк та які мають бути стягнуті судом. Окрім того, на підставі згаданого Закону за порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій з відповідача належить стягнути пеню.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач щодо позову заперечив, стверджуючи, що є підприємством, яке займається охоронною діяльністю і особи з інвалідністю не можуть працювати охоронниками в силу складних умов праці, а юридична колізія між частиною шостою статті 11 Закону України «Про охоронну діяльність» та статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» має вирішуватись із застосуванням норм Закону Украни «Про охоронну діяльність», оскільки він прийнятий в часі пізніше.

Також відповідач посилається на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року у справі № 826/11406/16, якою визнано протиправним і скасовано припис Головного управління Державної служби України з питань праці у Київській області від 10 червня 2016 року № 26-202/662-561 в частині зобов'язання ТОВ «Секьюрайті» привести у відповідність до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ основним видом діяльності ТОВ «Секьюрайті» є діяльність приватних охоронних служб. Водночас зазначено й інші види діяльності підприємства: оптова торгівля зерном, необробленим тютюном , насінням і кормами для тварин, оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; функціонування спортивних споруд; комп'ютерне програмування; консультування з питань інформатизації; діяльність з питань інформатизації та інше.

У підприємства наявні та функціонують відокремлені підрозділи: Західна філія ТОВ «Секьюрайті» (м.Болехів, Івано-Франківської області), Південна філія «Секьюрайті» (м.Одеса) та Східна філія «Секьюрайті» (м.Прилуки Чернігівської області).

ТОВ «Секьюрайті» є членом Всеукраїнської громадської організації «Українська федерація професіоналів безпеки» та здійснює охоронну діяльність на підставі ліцензії на провадження охоронної діяльності серії АЕ № 292060, виданої Міністерством внутрішніх справ України 23 квітня 2014 року.

За результатами перевірки ТОВ «Секьюрайті» Головним управлінням Держпраці у Київській області складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 10 червня 2016 року № 26-202/662 (далі - Акт), в пункті 6.1.3 якого встановлено порушення підприємством вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з вказаного акту, у відповідній перевірці також брали участь начальник відділу Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів та директор ТОВ «Секьюрайті».

Перевіркою, зокрема, встановлено, що ТОВ «Секьюрайті» не зареєстровано у Фонді соціального захисту інвалідів та не подає до нього звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою 10-ПІ «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів», зокрема за 2014-2015 роки.

Відповідно до копії звіту з праці за січень-грудень 2014 року та за січень-грудень 2015 року загальна кількість штатних працівників ТОВ «Секьюрайті» становила:

- станом на 01 січня 2015 року (за 2014 звітний рік) - 1 476 осіб;

- станом на 01 січня 2016 року (за 2015 звітний рік) -1 398 осіб.

З наданих ТОВ «Секьюрайті» документів встановлено, що у 2014 році на підприємстві працювало 16 осіб, яким встановлено інвалідність, у 2015 році - 30 осіб.

Фонд заробітної плати на підприємстві за 2014 рік становив 36 946,1 тис.грн., 2015 рік - 39 658,2 тис.грн.

Зазначені обставини щодо кількості працюючих осіб з інвалідністю, загальної кількості працівників роках та фонду заробітної плати у 2014 та 2015 роках відповідач не заперечував.

Згідно з нормативами, встановленими Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», на підприємстві:

- у 2014 році повинні працювати - 59 осіб з інвалідністю, тоді як фактично працювало 16 осіб, тобто не виконано норматив щодо працевлаштування 16 інвалідів;

- у 2015 році повинні працювати 56 осіб з інвалідністю, тоді як фактично працювало 30, тобто не виконано норматив щодо працевлаштування 26 інвалідів.

Отже, позивачем встановлено, що норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році відповідачем не виконало.

Директор ТОВ «Секьюрайті», який брав участь у вищевказаній перевірці підприємства, Акт перевірки підписав із зауваженнями в частині недотримання підприємством нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, вказуючи на те, що норматив виконано у відповідності до вимог Закону України «Про охоронну діяльність».

З огляду на зазначене позивач обрахував адміністративно-господарські санкції в розмірі 1 076442,89 грн. за 2014 рік. та 791 036,16 грн. за 2015 рік (всього 1 814 005,95 грн.), які підлягають застосуванню до відповідача.

Окрім того, за несвоєчасну сплату цих санкцій позивачем нараховано пеню в розмірі 275 004,87 грн. за 2014 рік. та 53 473,10 грн. за 2015 рік (всього 328 477,97 грн.), які також необхідно стягнути з відповідача.

Розрахунок указаних адміністративно-господарських санкцій та пеню підтверджується наданими позивачем доказами.

Враховуючи несплату відповідачем указаних санкцій, позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення в судовому порядку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон) визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до частини першої статі 19 Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з частинами другою-третьою та дев'ятою-десятою зазначеної статті Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, може бути зараховано забезпечення роботою інвалідів на підприємствах, в організаціях громадських організацій інвалідів шляхом створення господарських об'єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону (частина одинадцята статті 19 Закону).

Ураховуючи наведені приписи законодавства та встановлені судом обставини щодо загальної кількості працюючих у ТОВ «Секьюрайті» протягом 2014-2015 років та працевлаштованих осіб з інвалідністю, суд приходить до висновку про недотримання відповідачем встановленого Законом нормативу щодо працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення», роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку про затвердження форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316, указана форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Звіт за формою № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10 робочих днів з дати відкриття вакансії, де датою відкриття є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладено новий трудовий договір з найманим працівником.

Відтак, звіт форми № 3-ПН є доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів.

Згідно з пунктом 1.1. Інструкції щодо заповнення форми №10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42, форма №10-ПІ (річна) Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів, що заповнюється за рік, поширюється на всі підприємства, установи і організації, у тому числі підприємства громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, у яких працює за основним місцем роботи від 8 і більше осіб.

Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів форма №10-ПІ (річна) подається роботодавцем до територіального відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі відділення Фонду) шляхом подання не пізніше 1 березня, наступного після звітного періоду статистичної звітності.

Однак, вищевказані звіти відповідачем, в тому числі його філіями, до відділень Фонду соціального захисту інвалідів не подавалися, що підтверджує відсутність створення відповідачем робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Так, згідно з листом Івано-Франківського міського центру зайнятості від 12 липня 2016 року № 1897-05/18-16, адресованим в.о.директора Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів Козубенко Л., Західна філія ТОВ «Секьюрайті», зареєстрована в Болехівському міському центрі зайнятості, до Івано-Франківського міського центру зайнятості у 2014-2015 роках звітів за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» до Івано-Франківського міського центру зайнятості не подавала.

Згідно з листом Одеського міського центру зайнятості від 13 липня 2016 року № 1816/19/02, адресованим в.о.директора Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів Козубенко Л., Південна філія ТОВ «Секьюрайті» протягом 2014-2015 років звітів за за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», на яких може використовуватися праця інвалідів, до Одеського міського центру зайнятості не подавала.

Згідно з листом Прилуцького міськрайонного центру зайнятості від 12 липня 2016 року № 03/1137, адресованого в.о.директора Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів Козуб Л., Східна філія ТОВ «Секьюрайті» у 2014-2015 роках до Прилуцького міськрайонного центру зайнятості інформацію про попит на робочу силу (вакансії) (форма № 3-ПН) стосовно робочих місць для працевлаштування інвалідів не подавала.

Згідно з листом Святошинського районного центру зайнятості від 14 липня 2016 року № 03-28/2057, адресованого в.о.директора Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів Козубенко Л., ТОВ «Секьюрайті» до Святошнського районного центру зайнятості протягом 2014-2015 років звіти про наявність вакансій за формою з-ПН з вакансіями для працевлаштування інвалідів не надавало.

Таким чином, відповідачем не вживалися заходи для забезпечення працевлаштування інвалідів, зокрема шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у межах нормативу та не проінформовано законодавчо визначені органи про наявність вакантних посад для інвалідів.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 20 вказаного Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. При цьому адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону.

Відповідно до частини другої статті 20 вказаного Закону, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Самостійно відповідач передбачену Законом адміністративно-господарську санкцію не обрахував та в установлений строк не сплатив.

Дослідивши надані позивачем докази, суд погоджується з наданими позивачем розрахунками адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу по працевлаштуванню інвалідів за 2014 та 2015 роки та пенею за несвоєчасну сплату цих адміністративно-господарських санкцій, які має сплатити відповідач, відповідно, відповідач має сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 1 076442,89 грн. за 2014 рік. та 791 036,16 грн. за 2015 рік (всього 1 814 005,95 грн.), а також пеню в розмірі 275 004,87 грн. за 2014 рік. та 53 473,10 грн. за 2015 рік (всього 328 477,97 грн.).

Таким чином, з ТОВ «Секьюрайті» підлягає стягненню адміністративно-господарська санкція в розмірі 1 814 005,95 грн. та пеня в розмірі 328 477,97 грн.

При цьому суд визначає необгрунтованим посилання відповідача на частину шосту статті Закону України «Про охоронну діяльність», в якій вказано, що працевлаштування інвалідів здійснюється суб'єктом охоронної діяльності згідно з чинним законодавством виходячи з кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони, оскільки, відповідно до частини 11 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону (Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

Враховуючи, що Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» є спеціальним нормативним актом, що визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні та гарантії інвалідів у різних сферах суспільного життя у порівнянні із Законом України «Про охоронну діяльність», застосуванню до спірних правовідносин підлягає саме частина одинадцята статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а не частина шоста статті 11 Закону України «Про охоронну діяльність».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 липня 2011 року № 21-159а11, від 17 вересня 2013 року № 21-232а13, від 27 травня 2014 року № 21-119а14, від 09 грудня 2014 року № 21-523а14, від 19 квітня 2016 року № 21-6344а15.

Частиною сьомою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Керуючись вказаною правовою нормою, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо виконання ним нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів 2014 та 2015 роках, які обґрунтовуються ТОВ «Секьюрайті» висновком Окружного адміністративного суду міста Києва, викладеним в постанові від 08 листопада 2016 року у справі № 826/11406/16 за позовом ТОВ «Секьюрайті» до Головного управління Державної служби України з питань праці у Київській області, якою визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Державної служби України з питань праці у Київській області в частині зобов'язання ТОВ «Секьюрайті» привести у відповідність до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Так, зокрема, в указаному судовому рішенні, яке згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, набрало законної сили 05 грудня 2016 року, Окружний адміністративний суд міста Києва на підставі застосування частини шостої статті 11 Закону України «Про охоронну діяльність» дійшов висновку про виконання ТОВ «Секьюрайті» встановленого законодавством нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів 2014 та 2015 роках, обгрунтовуючи наявністю юридичної колізії між частиною шостою статті 11 Закону України «Про охоронну діяльність» та статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», яка має вирішуватись із застосуванням норм Закону України «Про охоронну діяльність», оскільки він прийнятий в часі пізніше.

За наведених обставин вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Приймаючи до уваги викладене в сукупності, керуючись вимогами статей 69-71, 128, 158-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (03150, м.Київ, вул.Червоноармійська, 104, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Секьюрайті» (03680, м.Київ, вул.Сім'ї Сосніних, 11, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з ТОВ «Секьюрайті» на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 1 814 005,95 грн. (один мільйон вісімсот чотирнадцять тисяч п'ять гривень 95 коп.).

3. Стягнути з ТОВ «Секьюрайті» на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів адміністративно-господарських санкцій у розмірі 328 477,97 грн. (триста двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят сім гривень 97 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.Т. Шрамко