Справа № 826/14073/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря с/з: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» (на даний час - Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк») на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання незаконним та нечинним п.п. 1.13 п. 1 глави 4 Порядку від 31.07.2012 року №1073,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» (на даний час - Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк») звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання незаконним та нечинним підпункту 1.13 пункту 1 глави 4 розділу ІІ Порядку реєстрації випуску акцій при зміні розміру статутного капіталу акціонерного товариства, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 31.07.2012 №1073, що діє в редакції рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №823 від 14.05.2013 (з усіма змінами і/або доповненнями до нього).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити даний позов у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт зауважує на тому, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, а апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, пунктом 9 частини першої статті 2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» визначено, що державне мито справляється за операції з емісії цінних паперів, крім облігацій державних та місцевих позик, та з видачі приватизаційних паперів.

Підпунктом (п) пункту 6 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» передбачено, що ставки державного мита за вчинення дій за операціями з цінними паперами, зокрема, за реєстрацію випуску цінних паперів встановлюються у розмірі - 0,1 відсотка номінальної вартості випуску цінних паперів, але не більше п'ятдесятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня поточного року.

31 липня 2012 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку прийнято Рішення №1073 «Про затвердження Порядку реєстрації випуску акцій при зміні розміру статутного капіталу акціонерного товариства та Змін до Порядку скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випусків акцій», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.08.2012р. за №1431/21743 (далі по тексту - Порядок №1073).

Так, Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №823 від 14.05.2013р. «Про затвердження Змін до Порядку реєстрації випуску акцій при зміні розміру статутного капіталу акціонерного товариства», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2013р. за №859/23391, доповнено пункт 1 глави 4 розділу ІІ Порядку №1073, зокрема, підпунктом 1.15 наступного змісту: «Копію платіжного документа, який підтверджує сплату державного мита відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року №7-93 «Про державне мито», засвідчену підписом керівника і печаткою товариства».

Порядковий номер оскаржуваної норми було змінено з 1.15 на 1.13 рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №950 від 27.09.2016р. «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (щодо переведення зобов'язань в акції)», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2016р. за №1399/29529.

Не погоджуючись з п.п. 1.13 пункту 1 глави 4 розділу ІІ Порядку №1073, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог даного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний підпункт 1.13 пункту 1 глави 4 розділу ІІ Порядку не містить додаткових підстав для справляння державного мита ніж ті, що зазначені в Декреті Кабінету Міністрів України, а тому не порушує прав та обов'язків позивача. Крім того, позивач не довів, що оскаржуваним пп. 1.13 пункту 1 глави 4 розділу ІІ Порядку порушуються його права та обов'язки та намагається захистити свої права на майбутнє.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» від 30.10.1996 № 448/96-ВР (далі - Закон №448), державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №448, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку (НКЦПФР) є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 7 Закону №448, основними завданнями Комісії, серед іншого є:

- формування та забезпечення реалізації єдиної державної політики щодо розвитку та функціонування ринку цінних паперів та їх похідних в Україні, сприяння адаптації національного ринку цінних паперів до міжнародних стандартів;

- здійснення державного регулювання та контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних на території України, а також у сфері спільного інвестування.

Відповідно до абз.абз. 1, 2, 5, 6 ч. 1 ст. З Закону №448, державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється у таких формах: прийняття актів законодавства з питань діяльності учасників ринку цінних паперів; регулювання випуску та обігу цінних паперів, прав та обов'язків учасників ринку цінних паперів; реєстрація випусків (емісій) цінних паперів та інформації про випуск емісію) цінних паперів; контроль за дотриманням емітентами порядку реєстрації випуску цінних паперів та інформації про випуск цінних паперів, умов продажу (розміщення) цінних паперів, передбачених такою інформацією.

Згідно з п.п. 1, 3, 5 ч. 2 ст. 7 Закону №448, Комісія відповідно до покладених на неї завдань: встановлює вимоги щодо випуску (емісії) і обігу цінних паперів та їх похідних, інформації про випуск та розміщення цінних паперів, в тому числі іноземних емітентів (з урахуванням вимог валютного законодавства України), які здійснюють випуск і розміщення цінних паперів на території України, а також встановлює порядок реєстрації випуску цінних паперів та інформації про випуск цінних паперів; встановлює стандарти випуску (емісії) цінних паперів, інформації про випуск цінних паперів, що пропонуються для відкритого продажу, в тому числі іноземних емітентів, які здійснюють випуск цінних паперів на території України, та порядок реєстрації випуску цінних паперів та інформації про випуск цінних паперів; здійснює реєстрацію випусків цінних паперів та інформації про випуск цінних паперів, у тому числі цінних паперів іноземних емітентів, що є в обігу на території України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 8 Закону №448, Комісія має право розробляти і затверджувати з питань, що належать до її компетенції, обов'язкові для виконання нормативні акти.

Згідно з ч. 25 ст. 6 Закону №448, Комісія розробляє і затверджує нормативно-правові акти з питань, що належать до її компетенції, обов'язкові до виконання центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, учасниками ринку цінних паперів, їх об'єднаннями, контролює їх виконання.

Відповідно до ч. 27 ст. 6 Закону №448, нормативно-правові акти Комісії підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України.

Згідно з ч. 4 ст. 14 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-УІ (далі - Закон №514), порядок збільшення (зменшення) статутного капіталу акціонерного товариства встановлюється Комісією.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №514, статутний капітал товариства збільшується шляхом підвищення номінальної вартості акцій або розміщення додаткових акцій існуючої номінальної вартості у порядку, встановленому Комісією.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» від 23.02.2006 № 3480-ІУ (далі - Закону №3480), реєстрацію випуску акцій здійснює Комісія в установленому нею порядку. Обіг акцій дозволяється після реєстрації Комісією звіту про результати розміщення акцій та видачі свідоцтва про реєстрацію випуску акцій.

Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 29 Закону №3480, перелік документів, необхідних для реєстрації випуску та проспекту емісії цінних паперів, а також порядок їх реєстрації встановлюються Комісією.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана позивачем норма пп. 1.13 п. 1 гл. 4 р. II Порядку №1073 встановлює перелік документів, які подаються емітентом для реєстрації випуску акцій у разі збільшення статутного капіталу шляхом підвищення номінальної вартості акцій за рахунок спрямування до статутного капіталу додаткового капіталу (його частини) або спрямування до статутного капіталу прибутку (його частини).

При цьому, як було вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржувана позивачем норма була внесена в Порядок №1073 рішенням Комісії №823 від 14.05.2013 «Про затвердження Змін до Порядку реєстрації випуску акцій при зміні розміру статутного капіталу акціонерного товариства», яке було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2013р. за №859/23391, а саме: доповнено пункт 1 глави 4 розділу II Порядку №1073, зокрема, підпунктом 1.15 наступного змісту: « 1.15. Копію платіжного документа, який підтверджує сплату державного мита відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито», засвідчену підписом керівника і печаткою товариства».

Порядковий номер оскаржуваної норми було змінено з « 1.15» на « 1.13» рішенням Комісії №950 від 27.09.2016 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (щодо переведення зобов'язань в акції)», яке було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2016р. за № 1399/29529.

Рішення Комісії від 14.05.2013 №823, яким доповнено Порядок №1073 оскаржуваною нормою, було опубліковано у «Офіційному віснику України» від 18.06.2013 - 2013 р., № 43, стор. 58, стаття 1553, код акту 67399/2013.

Відповідачем в судовому засіданні суду першої інстанції було зазначено, що Рішення №823 прийнято Комісією у зв'язку зі змінами у чинному законодавстві з метою вдосконалення порядку реєстрації випуску акцій акціонерних товариств при збільшенні або зменшенні статутного фонду, відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 7, п. 13 ст. 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», ч. 10 ст. 6, ст.ст. 28-30, 32, 33, 35 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», ч. 4 ст. 14, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про акціонерні товариства».

Результатом прийняття Рішення №823 було приведення Порядку №1073 у відповідність до вимог чинного законодавства України (в редакції на момент прийняття Рішення №823).

Крім того, відповідач в своїх доводах зауважив, що оскаржувана норма пп. 1.13 є відсильною нормою, яка відсилає до норми Декрету Кабінету Міністрів і напряму залежить лише від норми Декрету Кабінету Міністрів.

Так, підпунктом п) пункту 6 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито» встановлено розмір ставок за операції з цінними паперами, зокрема, за реєстрацію випуску цінних паперів - 0,1 відсотка номінальної вартості випуску цінних паперів, але не більше п'ятдесятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня поточного року, а Декрет Кабінету Міністрів «Про державне мито» зобов'язує всіх емітентів сплачувати державне мито за реєстрацію випуску акцій у разі збільшення статутного капіталу за рахунок прибутку шляхом підвищення номінальної вартості акцій.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний підпункт 1.13 пункту 1 глави 4 розділу ІІ Порядку не містить додаткових підстав для справляння державного мита, ніж ті, що зазначені в Декреті Кабінету Міністрів України, отже не порушує прав та обов'язків позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерством юстиції України було проведено правову експертизу оскаржуваного Рішення Комісії №823 на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та внесено 01.06.2013 його до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів за №859/23391.

Листом Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 22.05.2013р. №4941-0-26-13-12.0.1 було надано Висновок щодо відповідності нормативно-правового акта положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, згідно якого Рішення від 14.05.2013р. №823 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Разом з тим, Рішення №823 є чинним нормативно-правовим актом, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України та внесено до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо листа Комісії від 18.09.2017р. №12/01/18538, на який посилається позивач як на доказ його порушеного права, підписаний членом Комісії, який не має повноважень щодо надання офіційного роз'яснення Порядку реєстрації випуску акцій при зміні розміру статутного капіталу акціонерного товариства, а тому не є офіційним роз'ясненням Комісії.

Отже, аналізуючи норм чинного законодавства та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог даного позову та відсутність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» (на даний час - Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк») - без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.