Справа № 1940/1539/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 1940/1539/18

13 серпня 2018 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мірінович У.А., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, третя особа Бережанська міська рада про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду поступила позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції, третя особа Бережанська міська рада, в якій просить:

- скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області про державну реєстрацію № 261646 прав ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка проведена 01.03.2013 з видачею свідоцтва про право власності, серії номер: 799636 на об'єкт нерухомості за реєстровим номером 4 нежитлове приміщення, 1/2 частки торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 48,4 кв.м., номер запису про право власності: 9;

- скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області про державну реєстрацію № 261637 прав ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка проведена 02.03.2013 з видачею свідоцтва про право власності, серії номер: 799636 на об'єкт нерухомості за реєстровим номером 4 нежитлове приміщення, 1/2 частки торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 48,4 кв.м., номер запису про право власності: 9.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у власності позивача знаходиться торговий павільйон № 3, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1. Водночас, на праві приватної власності позивачу належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівель торгівлі згідно державного акта на право власності на земельну ділянку. Також, суміжно із зазначеним майном знаходиться торговий павільйон відповідачів гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який належить останнім згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2.

Надалі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовільно, без належних правовстановлюючих документів здійснили прибудову до належного їм торгового павільйону, що підтверджується відповідними документами. Така добудова була здійснена безпосередньо за торговим павільйоном, що належить ОСОБА_1, внаслідок чого обумовило пошкодження стіни, зробило неможливим належний відтік води, опади та вода накопичуються в місці зіткненні даху відповідачів та стіни позивачки і стимулюють ріст грибків, пошкодження стіни.

Водночас позивач звернула увагу суду на те, що здійснена відповідачами прибудова знаходиться на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_1

Позивач вважає, що з характеру спору слідує те, що він виник з приводу майна - об'єкту нерухомості, яке було створено з порушенням законів та підзаконних нормативних актів в сфері містобудування і ці порушення - незаконні дозволи послужили підставою для оформлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності відповідачів на новостворений об'єкт нерухомості в результаті здійснення прибудови до торгового павільйону, яка чинить перешкоди позивачу у користуванні її майном.

Також позивач посилається на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-28598св07 який вказав, що вірно визначеним способом захисту у спірних правовідносинах такої категорії є встановлення порушення з боку відповідача, що полягають у будівництві відповідачем на суміжній земельній ділянці на відстані 2 метрів від частини житлового будинку позивача нежитлового приміщення з порушенням будівельних, архітектурних, санітарних та протипожежних норм, що порушує права позивача на безпечне користування своїм майном, а тому підлягає захисту в спосіб, передбачений пунктом 4 частиною другою статті 16 ЦК України.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 здійснена із порушеннями вимог чинного законодавства у зв'язку з чим чинить перешкоди в користуванні майном громадянці ОСОБА_4, а тому оскаржені рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 (частина перша в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1952-IV)) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV (стаття 9 в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону № 1952-IV (стаття 18 в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Так, 01.03.2013 державний реєстратор Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області Бабій І.П. вніс запис про державну реєстрацію № 261646 прав ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з видачею свідоцтва про право власності, серії номер: 799636 на об'єкт нерухомості за реєстровим номером 4 нежитлове приміщення, 1/2 частки торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 48,4 кв.м., номер запису про право власності: 9.

Водночас, 02.03.2013 державний реєстратор Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області Бабій І.П. вніс запис про державну реєстрацію № 261637 прав ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з видачею свідоцтва про право власності, серії номер: 799636 на об'єкт нерухомості за реєстровим номером 4 нежитлове приміщення, 1/2 частки торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 48,4 кв.м., номер запису про право власності: 9.

Однак, позивач вважає, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 здійснена із порушеннями вимог чинного законодавства у зв'язку з чим чинить перешкоди в користуванні майном громадянці ОСОБА_4, а тому оскаржені рішення підлягають скасуванню

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналізуючи зазначені норми КАС, суд дійшов висновку, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, предметом спору даної справи є захист суб'єктивного цивільного права нежитлового приміщення, а саме: 1/2 частки торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 48,4 кв.м., номер запису про право власності: 9, яке визнано за відповідачами на підставі оскаржених рішень з видачею свідоцтва про право власності, серії номер: 799636.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &?і;…&?о; фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Подана позовна заява про законність реєстраційних дій ґрунтується на юридичних фактах, щодо яких існує спір про право на зазначене нежитлове приміщення, до вирішення якого і поза зв'язком з яким не можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією права власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 1 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-IV (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 19 ЦПК визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Позивач звернувся до суду за захистом права на нерухоме майно, а тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що у даній справі, позивач просить скасувати оскаржені рішення з видачею свідоцтва про право власності, серії номер: 799636 на зазначений об'єкт нерухомості з метою захисту своїх майнових прав, суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а стосується оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин, оскільки державна реєстрація права власності є фактично офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, яке виникло на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття права власності на нерухоме майно, а тому такий спір має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною шостою статті 170 КАС України визначено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Таким чином, з аналізу зазначених норм, виходячи із суб'єктного складу сторін та предмету спору, суд дійшов висновку, що даний правовий спір повинен вирішуватись Бережанським районним судом Тернопільської області за правилами цивільного судочинства.

Керуючись статтями 2, 19, 170, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, третя особа Бережанська міська рада про скасування: рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області про державну реєстрацію № 261646 прав ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка проведена 01.03.2013 з видачею свідоцтва про право власності, серії номер: 799636 на об'єкт нерухомості за реєстровим номером 4 нежитлове приміщення, 1/2 частки торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 48,4 кв.м., номер запису про право власності: 9; рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області про державну реєстрацію № 261637 прав ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка проведена 02.03.2013 з видачею свідоцтва про право власності, серії номер: 799636 на об'єкт нерухомості за реєстровим номером 4 нежитлове приміщення, 1/2 частки торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 48,4 кв.м., номер запису про право власності: 9.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Мірінович У.А.

Копія вірна

Суддя Мірінович У.А.