Справа № 463/4144/17
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/4144/17
Провадження № 2-а/463/136/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника відповідача Головного

управління Пенсійного фонду України

у Львівській області Полуліх Н.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_3 до Апеляційного суду Львівської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із позовом до відповідачів про зобов'язання видати довідку згідно додатку 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України про суддівську винагороду для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 22.09.2016 року, а також аналогічну довідку для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року для подання в Личаківське об'єднане управління Пенсійного Фонду України м. Львова з метою перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням даних про допомог на оздоровлення в 2016 році; зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням отриманої в серпні 2016 року допомоги на оздоровлення; зобов'язання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з моменту зварення до органів Пенсійного Фонду України - 22.09. 2016 року.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 був звільнений з посади судді, а наказом голови Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 його виключено з списку суддів вказаного суду. 22.09.2016 року позивач звернувся із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, подавши повний пакет документів, зокрема і довідку про суддівську винагороду. За змістом вказаної довідки суддівська винагорода становила 27 115 грн. і складалась із посадового окладу та надбавки за вислугу років. Проте у вказаній довідці даних про інші виплати, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення. У червні 2017 року позивач отримав довідку, в якій зазначено, що позивачу було нарахована допомога на оздоровлення та утримано з вказаної суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. В липні 2017 року позивач також отримав довідку, в якій зазначено, що допомога на оздоровлення у довідці не відображається. 04.07.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку грошового утримання, проте в такому йому відмовлено, оскільки допомога на оздоровлення не зазначена у довідці. Такі відмови вважає незаконними. Вважає, що з врахуванням положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сума допомоги на оздоровлення, з якої сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є такою вимогою, яка має враховуватись при обчисленні грошового утримання.

Ухвалою суду від 15.08.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Апеляційного суду Львівської області, Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення дій відкрито провадження.

Відповідач Апеляційний суд Львівської області подав 14.11.2017 заперечення проти адміністративного позову, в якому зазначає, що згідно положень ч.2 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, яка діяла станом на час звернення позивача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, передбачено право судді на одержання щомісячного довічного грошового утримання або пенсії, таким чином вказані виплати законодавством розмежовані. Порядок нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання регулюється виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який містить виключний перелік виплат що враховуються, а тому посилання позивача на положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є помилковим. Згідно норм спеціального закону матеріальна допомога на оздоровлення не входить до суддівської винагороди. А тому, вимоги позивача є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Первинний відповідач Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова подав заперечення від 09.10.2017 року, в якому зазначає, що згідно положень виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Матеріальна допомога на оздоровлення вказаним переліком не передбачена та не є складовою суддівської винагороди. Окрім цього, позивачем не представлено відповідачу довідку із спірними виплатами, тому вимоги про визнання дій протиправними є передчасними, відповідач рішення не приймалось, таким чином права не могли бути порушені. Позов вважає безпідставним, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

У зв'язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд здійснював розгляд цієї справи за правилами КАС України від 15.12.2017 року за правилами спрощеного позовного провадження.

В ході розгляду справи в судовому засіданні 30.07.2018 відповідача Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова замінено на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області як правонаступника.

Позивач в судове засідання не з'явся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Подав заяву від 20.07.2018 року, в якій просить адміністративний позов розглядати без його участі. А тому, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі позивача на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Зокрема зазначила, що позивачу дійсно виплачується щомісячне довічне грошове утримання, яке визначається із суддівської винагороди, до якої відповідна допомога не зараховується. перелік складових є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. А тому вважає позові вимоги безпідставними, підтримала письмове заперечення на позов.

Представник відповідача Апеляційного суду Львівської області в судове засідання не з'явся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заперечення, в якому просить розгляд справи здійснювати без його участі. А тому, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника вказаного відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Постановою Верховної Ради України №1515-VIII від 08 вересня 2016 року «Про звільнення суддів», позивач ОСОБА_3 був звільнений з посади судді Апеляційного суду Львівської області у відставку відповідно до п. 9 частини 5 статті 126 Конституції України. Наказом голови Апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2016 року позивача виключено зі списку суддів апеляційного суду.

Також встановлено, що з 23.09.2016 року перебуває на обліку в органах Пенсійного Фонду України та йому виплачується довічне грошове утримання судді у відставці на умовах Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453 в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу розраховано із довідки Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 року №386/07.20, згідно якої заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддями у відставці, становить 27 115 грн. та складається з: окладу - 15 950 грн., надбавки за вислугу років - 11 165 грн.

Як вбачається із заяви від 04.07.2017 року (а.с.8) позивач звертався із заявою про видачу довідки за формою згідно з Додатком №2 Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддями у відставці органами пенсійного фонду, проте листом від 10.07.2017 року №07.24/94/2017 (а.с.9) його повідомлено, що така форма не передбачає зазначення суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Також, як вбачається із заяви від 26.06.2017 позивач звертався із заявою до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м. Львова (а.с.5) про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Листом віл 14.07.2017 року №2673/05-14 його повідомлено, що Личаківське об'єднане управління Пенсійного Фонду України м. Львова не має підстав для здійснення перерахунку, оскільки відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», форма довідки про суддівську винагороду не передбачає зазначення суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вважає, що не включення у довідку про заробітну плату суми допомоги на оздоровлення суперечить вимогам Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а тому нарахування розміру довічного грошового утримання судді у відставці має бути здійснено із врахуванням розміру суми матеріальної допомоги.

Разом з тим, відповідно до положень чт.133 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Таким чином, посилання позивача на положенням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині визначення виплат (доходів), що враховують в заробітну плату застрахованої особи для обчислення пенсії, згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі №738/1343/17, яка у відповідності до положень ч.5 ст.242 КАС України, підлягає до врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає законних підстав, дії відповідачів відповідають вимогам чинного законодавства України, позивач своїх доводи належним чином не довів, такі спростовані відповідачами та суперечать обставинам справи.

А тому, суд приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 241-246 КАС України, суд -

В И Р І В Ш И В :

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Апеляційного суду Львівської області (м. Львів, пл. Соборна, 7), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення дій відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення - 06.08.2018.

Суддя: Гирич С. В.