Справа № 522/6663/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/6663/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, 3-тя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження дій суб`єкта владних повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач, ГУПФУ в Одеській області), 3-тя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо не встановлення основного розміру пенсії з розміру 86% суми грошового забезпечення, згідно довідки Одеського обласного військового комісаріату № від 31.07.2012р.; визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку максимального розміру підвищення до пенсії без врахування основного розміру пенсії станом на 01.04.2012р. та зобов`язати ГУПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 07 червня 2016 року виходячи з розміру 86% суми грошового забезпечення, згідно довідки Одеського обласного військового комісаріату № від 31.07.2012р. з виплатою заборгованої частини. Також позивач просив зобов`язати ГУПФУ в Одеській області подати до суду звіт про його виконання, звернути постанову до негайного виконання та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що ГУПФУ в Одеській області при розрахунку граничної суми підвищення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №355 безпідставно знизив відсотковий основний розмір пенсії станом на 1 квітня 2012 року з 86% до 80% грошового забезпечення, що призвело до невірного визначення розміру його пенсії.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог за період з 07 червня 2016 року по 06 жовтня 2016 року залишено без розгляду на підставі ст.ст. 99, 100 КАС України.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не встановлення основного розміру пенсії ОСОБА_1 станом на 01.04.2012 року.

Визнано протиправними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розрахунку максимального розміру підвищення до пенсії ОСОБА_1 без урахування основного розміру пенсії станом на 01 квітня 2012 року .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та здійснити пенсійні виплати ОСОБА_1 , з урахуванням визначення її розміру з розрахунку 86%, починаючи з 06 жовтня 2016 року з виплатою заборгованої частини й та зобов`язати виплатити недоплачену частину пенсії за весь період, з урахуванням здійснених раніше виплат.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт до Приморського районного суду м. Одеси про виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2017 року щодо перерахунку й виплати пенсії ОСОБА_1 у строк в п`ятнадцять днів з моменту ухвалення набрання законної сили цією постановою.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суму сплаченого судового збору за подання позову у розмірі 640,0 грн.

Допущено негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ГУПФУ в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року - скасувати та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Управління при розрахунку та виплаті пенсії позивачу керувалось виключно чинним законодавством України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Крім того, на думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що згідно правової позиції Верховного суду України, яка викладена у постановах від 20.01.2015 року(у справі №21-599а14) та від 17.03.2015 року(у справі №21-614а14) підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні. Також апелянт зазначав про необґрунтоване стягнення з ГУПФУ в Одеській області суми сплаченого позивачем судового збору.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , з 15 грудня 2007 року отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 86% від суми грошового забезпечення.

На підставі постанови КМУ Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб за №355 від 23.04.2012р. ГУПФ України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача.

Також судом першої інстанції встановлено, що згідно розрахунку пенсії позивача ГУПФ України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії без врахування розміру грошового забезпечення станом на 01 квітня 2012 року, а також обмежено розмір підвищення до пенсії до 80% від розміру грошового забезпечення.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та зазначає, що розмір підвищення до пенсії повинен визначатися з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного станом на 01 квітня 2012 року, а саме в розмірі 86%, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначається Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992р. (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до положень ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення (ст.43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100%, до категорії 2 - 95%.

Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі Закон №3668-VІ), який набрав чинності з 01 жовтня 2011року, внесено зміни до ст.13 Закону №2262-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років. За правилами цього Закону максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення (ст.43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100%, до категорії 2 - 95%.

Разом з цим, Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» установлено з 01 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 01 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 01 січня 2013 року до 35 відсотків розміру пенсій.

При цьому, абзацом другим пункту 1 постанови КМУ № 355 визначено, що розмір пенсії, обчислений з урахуванням підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 01 квітня 2012 року.

Спір у даній справі виник з приводу правомірності розрахунку розміру підвищення до пенсії виходячи з визначення його максимального розміру у відповідності до умов, передбачених абзацом другим пункту 1 постанови КМУ № 355.

Аналіз положень постанови КМУ № 355 свідчить, що максимальний розмір підвищення до пенсії, обчисленої відповідно до Закону № 2262, не може перевищувати різницю між розміром пенсії, що виплачується особі, та розміром пенсії, обчисленої з грошового забезпечення за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 01 квітня 2012 року.

З метою реалізації постанови КМУ № 355, яка прийнята задля збільшення розмірів пенсій вказаних категорій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ до набрання чинності вказаною постановою, пунктом 2 цієї постанови передбачено обов`язок відповідних установ забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 станом на 01 квітня 2012 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що базою для розрахунку максимального розміру пенсії з урахування суми підвищення є довідка про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 станом на 01 квітня 2012 року.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем отримано довідку про розмір грошового забезпечення за посадою, яку обіймав позивач на час звільнення, за якою станом на 1 квітня 2012 року грошове утримання становить 6389,50 грн., що сторонами не оспорюється (а.с.15).

Відповідачем при розрахунку розміру підвищення до пенсії максимальний її розмір обраховано із вказаного у довідці грошового утримання станом на 01 квітня 2012 року та виходячи із 80%, визначених статтею 13 Закону № 2262-ХІІ як максимальний відсоток на час цього розрахунку (а.с.16).

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення максимального розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

З урахуванням наведеного, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом № 3668-VІзміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону № 2262-ХІІ у часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України (перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 лип:я 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та[правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я,підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі постанови КМУ № 355 максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового забезпечення станом на 01 квітня 2012 року, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Отже, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про зобов`язання ГУПФУ при обчисленні розміру підвищення пенсії позивача виходити із 86 % від грошового забезпечення, визначеного на 01 квітня 2012 року, відповідає правильному застосуванню норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ГУПФУ в Одеській області спростовуються викладеним, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, інші ж доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги з посиланням на практику Верховного суду України, викладену в постановах від 20.01.2015 року(у справі №21-599а14) та від 17.03.2015 рок(у справі №21-614а14), виходячи з наступного.

Так, у зазначених справах, що розглянуті Верховним Судом України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу відповідно до вимог частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII, оскільки Кабінет Міністрів України не приймав рішення про зміну розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або ж введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у розмірах, встановлених законодавством.

В той же час, предметом розгляду даної справи не є перерахунок пенсії, у зв`язку зі зміною розмірів грошового забезпечення. Спір у даній справі виник з приводу правомірності розрахунку розміру підвищення до пенсії виходячи з визначення його максимального розміру у відповідності до умов, передбачених абзацом другим пункту 1 постанови КМУ № 355, а тому колегія суддів вважає що посилання апелянта на висновки Верховного суду України є недоречним, оскільки позовні вимоги у зазначених справах не є тотожними вимогам у даній справі.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги в частині протиправного стягнення судом з ГУПФУ в Одеській області на користь позивача судового збору, оскільки Законом України Про судовий збір (у редакції чинній на момент винесення рішення) Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору.

Так, ч. 1 ст.94 КАС України (у редакції чинній на момент винесення рішення) передбачено стягнення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, у випадку задоволення позову, усіх здійснених нею документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі

Таким чином, оскільки позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., суд першої інстанції обґрунтовано стягнув дану суму збору з ГУПФУ в Одеській області.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, 3-тя особа: Одеський обласний військовий комісаріат про оскарження дій суб`єкта владних повноважень залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.08.2018 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Градовський Ю.М. Турецька І.О.