Справа № 804/182/422/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2018 року Справа № 804/182/422/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Музиці Я.І.
представника позивача - ОСОБА_2
представника відповідача - Бохан О.М.
19.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, у якому просить визнати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11.12.2017 №202/4.3-6/948 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 198000 грн. на користь держави протиправною та скасувати, а провадження у справі - закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання постанови протиправною та її скасування передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з установленим строком для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та призначено у судове засідання за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що випадки нібито використання найманої праці, які викладені в оскаржуваній постанові від 11.12.2017 №202/4.3-6/948 не відповідають дійсності, суперечать фактичним матеріалам справи, оскільки жодних доказів роботи ОСОБА_4 за наймом у ФОП ОСОБА_1 без належного на те оформлення ніколи не існувало та не існує. Стосовно Працевлаштування ОСОБА_5, то дійсно вона була прийнята на роботу 14.11.2017 року, проте протабельовано робочий час з 01.11.2017 по 13.11.2017. табелювання ОСОБА_5 з 01..01.2017 по 04.01.2017 року було суто технічною помилкою. Таким чином, позивач вважає, що прийнята відповідачем постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.
Представник відповідача у судове з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, надав письмовий відзив, в якому зазначив наступне. За результатами інспекційного відвідування був складений Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №202/4.3-6, відповідно до висновків якого позивачем встановлено порушення чинного трудового законодавства. ОСОБА_4 повідомила, що, з її слів, вона працювала на посаді офіціантки в кафетерії «Калина» ФОП ОСОБА_1 з 05 травня 2017 по 23 травня 2017 за графіком: в робочі дні з 16.00 до 23.00 годин, у вихідні дні з 10.00 до 23.00 годин, проте трудові відносини з ФОП ОСОБА_1 оформлені не були (заяву про прийом на роботу не писала, трудовий договір або наказ про прийняття на посаду не підписувала, трудову книжку оформлено не було). З приводу оплати праці за виконану роботу ОСОБА_4 повідомила, що ФОП ОСОБА_1 виплачувала їй заробітну плату за відпрацьований час двічі по 150 грн. (з її слів), доплату за роботу в нічний, вечірній час не проводила. При звільненні розрахункові кошти при звільненні та компенсація невикористаної відпустки ОСОБА_4 роботодавцем виплачено не було. Слід зазначити, що посилання ОСОБА_1 в адміністративному позові на укладений цивільно-правовий договір саме з ОСОБА_5 з 01 листопада 2017 року по 13 листопада 2017 року є необґрунтованими, оскільки жодного посилання на існування такого договору а ні зі сторони самої ОСОБА_5, а ні зі сторони ОСОБА_1 як під час проведення перевірки, так і після отримання акту № 202/4.3-6 та надання письмових пояснень ОСОБА_1 не зазначено.
За таких обставин, відповідач діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому постанова про накладення штрафу №202/4.3-6/948 від 11.12.2017 року є цілком законними та обґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №498 - І від 21.11.2017 року головному державному інспектору з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні у період з 23.11.2017 по 24.11.2017 було доручено провести інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1
Підставою для проведення інспекційного відвідування стало звернення працівника щодо порушення стосовно законодавства про працю. За інформацією вказаною у звернені громадянина, фізична особа - підприємець ОСОБА_7 використовує найману працю без офіційного оформлення.
За результатами інспекційного відвідування був складений Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 202/4.3-6. Згідно з висновками, викладеними в Акті № 202/4.3-6 встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства.
На підставі акта №202/4.3-6 винесено припис № 202/4.3-6-170 від 24.11.2017 та оскаржувану Постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 11 грудня 2017 року № 202/4.3-6/948.
Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернулась із даним позовом до суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-Vвизначено підстави для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю).
В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII частину другу статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» доповнено словами (дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів) «державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення».
Постановою Кабінету Міністрів від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» створено Державну службу України з питань праці.
Згідно з Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 р. № 390 затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів.
Згідно з наказом, (за умови не поширення дії Закону № 877-V на відносини, що виникають під час здійснення заходів, про що зазначено вище) позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.
Підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог трудового законодавства згідно оскаржуваної постанови №202/4.3-6/948 від 11.12.2017 є стаття 265 КЗпП України.
Зазначена норма передбачає застосування до субєктів господарюванняюридичних осіб фінансової відповідальності, яка не належить до адміністративно-господарських санкцій, визначенихглавою 27 Господарського кодексу України.
Зокрема, частиною другоюстатті265 КЗпП Українипередбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Відповідно до частини 4статті 265 КЗпП України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 КЗпП України та частинами 2-7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення»визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509.
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що процедуру проведення відповідачем перевірок встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 (далі - Порядок №390).
Відповідно до положень п.6 Порядку №390 перевірка складається з таких етапів: робота з документами, наданими суб'єктами господарювання на вимогу Інспектора; оформлення документів за результатами перевірки; знайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки.
Згідно з п.7 Порядку №390, за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.
Досліджуючи спірні правовідносини по суті встановлених відповідачем порушень, суд зазначає, що господарська діяльність ФОП ОСОБА_1 пов'язана з роздрібною торгівлею іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах.
Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що ОСОБА_5 була прийнята на роботу 14.11.2017 року, проте протабельовано робочий час з 01.11.2017 по 13.11.2017. Так, табелювання ОСОБА_5 з 01.01.2017 по 04.01.2017 було технічною помилкою, про зазначила сама ОСОБА_5 у своїх поясненнях в якості свідка.
Отже, стосовно працівника ОСОБА_5 позивачем не було допущено жодних порушень, оскільки вона офіційно працевлаштована та отримує заробітну платню.
Стосовно працівника ОСОБА_4 у судовому засіданні надали пояснення свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зазначили, що ОСОБА_4 не працювали у ФОП ОСОБА_1, а наявна розписка про отримання заробітної плати від ФОП ОСОБА_1 не має жодного відношення до трудових відносин з позивачем.
Враховуючи встановлення судом невідповідності вимогам чинного законодавства про працю висновків акту перевірки в частині належного оформлення працівників оскаржувана постанова №202/4.3-6/948 від 11.12.2017 є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідачем не доведено наявності порушень, з приводу яких прийнята оскаржувана постанова стосовно позивача, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ФОП ОСОБА_1 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1920,00 грн., що документально підтверджується квитанцією №КП-68/1 від 11.05.2018 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1920, 00 грн. підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -
Визнати постанову від 11.12.2017 року №202/4.3-6/948 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення законодавства про працю у вигляді штрафу у розмірі 192000, грн. на користь держави протиправною та скасувати.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1920, 00 грн.
Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення суду складений 30 липня 2018 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко