Справа № 2540/2725/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року м. Чернігів Справа № 2540/2725/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, справу за адміністративним позовом Чернігівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування постанов,

У С Т А Н О В И В:

30.07.2018 Чернігівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі Чернігівська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі УДВС ГТУЮ у Чернігівській області) про скасування постанов головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про накладення штрафів від 02.07.2018 та від 23.07.2018 та про стягнення з божника витрат виконавчого провадження від 23.07.2018 (ВП № 56504450), на загальну суму 15420,74 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті необґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Ухвалою суду від 08.08.2018, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3Ю.).

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити, оскільки рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 (Справа № 825/2093/17) позивачем без поважних причин, у строк встановлений державним виконавцем, виконано не було. Враховуючи вищевикладене, вважає, що при винесенні оскаржуваних постанов головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Аналогічна позиція була висловлена представником відповідача і у відзиві на позов, наданому на виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.08.2018.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила суд у їх задоволенні відмовити, оскільки вважає, що рішення суду не виконано, поважні причини щодо невиконання рішення суду позивачем - відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 (Справа № 825/2093/17), залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 19.04.2018, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю та, зокрема, зобовязано Чернігівську ОДПІ ГУ ДФС в Чернігівській області надати ОСОБА_3 довідку про доходи.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 (справа №825/2093/17), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018, у задоволенні заяви Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії відмовлено повністю (а.с.142-149).

01.06.2018, на підставі виконавчого листа (а.с.103) та заяви стягувача (а.с.107), головним державним Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56504450 (а.с.108).

14.06.2018 позивачем на адресу Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернігівській області направлено лист, в якому останній зазначив про факт добровільного виконання ним рішення суду, шляхом направлення довідки про доходи на адресу ОСОБА_3 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 22.05.2018. Крім того, у листі позивачем зазначено, що надання відомостей про доходи від 22.05.2018 за № 1196 жодним чином не суперечить резолютивній частині рішення суду, а на момент відкриття виконавчого провадження відсутні ухвали суду, які б розяснювали, встановлювали чи змінювали спосіб виконання рішення суду. Також відсутні і підстави вважати, що докази добровільного виконання рішення суду суперечать суті зобовязання резолютивній частині рішення суду від 31.01.2018 (а.с.109).

21.06.2018 Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області направлено на адресу відповідача лист № 480/9/25-22-10-12, в якому позивач зазначив, що, у звязку із повідомленням відповідачем факту недостатності доказів добровільного виконання Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області рішення суду, позивачем направлено запит до ГУ ДФС у Чернігівській області щодо надання пропозицій по виконанню рішення суду. Станом на 21.06.2018 відповідь очікується. Дана інформація необхідна для узгодження підходу у видачі довідок для осіб, які за своїми релігійними переконаннями відмовились від реєстраційного номера облікової картки платника податків, у тому числі щодо виконання рішення у справі №825/2093/17 (а.с.11,111).

02.07.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_4, у звязку із невиконанням боржником рішення суду у повному обсязі та ненаданням підтвердження наявності поважних причин такого невиконання, винесено постанову про накладення штрафу, якою на позивача накладено штраф у розмір 5100,00 грн. та зобовязано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів і попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду (а.с.112).

11.07.2018 позивачем на адресу УДВС ГТУЮ у Чернігівській області направлено лист № 504/9/25-22-10-12, в якому останній повідомив відповідача про факт виконання останнім рішення суду шляхом направлення на адресу ОСОБА_3 листа від 09.07.2018 № 655/8/25-22-08-04 з інформацією про її доходи за 2017 рік у вигляді заробітної плати (а.с.114,115).

23.07.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_4, у звязку із повторним невиконанням боржником рішення суду, у встановлений державним виконавцем десятиденний строк, винесено постанову про накладення штрафу, якою на позивача накладено штраф у розмір 10200,00 грн. та зобовязано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів і попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду (а.с.116).

Цього ж дня, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_4 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якою з Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області стягнуто витрати на проведення виконавчий дій у сумі 120,74 грн. (а.с.117)

Вважаючи оскаржувані постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Чернігівській області протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VІІІ Про виконавче провадження (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами 5, 6 статті 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 (Справа № 825/2093/17) є рішенням немайнового характеру.

У свою чергу, порядок виконання таких рішень, передбачений Розділом VIII Закону №1404-VІІІ.

Так, частинами 1,2 статті 63 Закону №1404-VІІІ передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу, зокрема, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з системного аналізу вищевказаних положень Закону №1404-VІІІ вбачається, що останнім встановлена відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому, поважними, у розумінні Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Водночас, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивачем рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 (Справа № 825/2093/17) щодо зобовязання Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області надати ОСОБА_3 довідку про доходи не виконано, з огляду на наступне.

Так, порядок обліку фізичних осіб в окремому реєстрі Державного реєстру передбачений розділом VIII Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.09.2017 № 822 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2017 за № 1306/31174 (далі Положення № 822).

У свою чергу, у відповідності до пункту 1,2 розділу VIII Положення № 822, фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати до відповідного контролюючого органу Повідомлення за формою N 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт або документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше. У разі зміни прізвища, імені чи по батькові особа, крім паспорта, пред'являє свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності). Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером паспорта. До паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта.

З аналізу вищевказаних пунктів Положення № 822 вбачається, що останніми установлено інший порядок обліку в окремому реєстрі Державного реєстру осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, а саме за прізвищем, імям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України.

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, на момент набрання чинності як Податковим кодексом України, так і Положенням № 822, ОСОБА_3 вже мала відмітку у паспорті про її право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

Крім того, як вбачається з довідки від 15.08.2018 № 11-06/18547, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради, ОСОБА_3 у період з січня 2016 року по червень 2017 року включно надавалась житлова субсидія по домогосподарству за адресою: провул. Фіксекля, 9/2, м. Чернігів.

Водночас, обставина надання ОСОБА_3 житлової субсидії у період з січня 2016 року по червень 2017 року свідчить про факт направлення позивачем довідок про доходи ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради та, у свою чергу, додатково підтверджує той факт, що ОСОБА_3 у період з січня 2016 року по червень 2017 року вже була зареєстрована в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Водночас, ні нормами Податкового кодексу України, ні Положенням № 822 не передбачено обовязку особи повторного звернення із заявою для реєстрації у Державному реєстрі.

У свою чергу, Порядок отримання відомостей з Державного реєстру встановлений розділом X Положення № 822.

Так, фізична особа, яка зареєстрована у Державному реєстрі чи в окремому реєстрі Державного реєстру, може отримати відомості про себе, наявні у Державному реєстрі. Відомості з Державного реєстру є документом, який безоплатно надається контролюючим органом. Пошук у Державному реєстрі здійснюється за такою сукупністю відомостей: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження, місце народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та/або номер паспорта (для фізичних осіб, які мають право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, Чернігівська ОДПІ ГУ ДФС в Чернігівській області надала ОСОБА_3 документ «Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків» від 22.05.2018 № 1196, де у графі «сума доходу» вказаного документа зазначено «Фізична особа у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків/окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб платників податків не зареєстрована, водночас не зазначено жодних відомостей про дохід ОСОБА_3 за 2017 рік (а.с.110 на звороті).

Отже, вищевказана довідка видана ОСОБА_3 Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС в Чернігівській області за своїм змістом не є довідкою про доходи за формою, затвердженою Положенням № 822.

Аналогічна правова позиція була висловлена і у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 у справі №825/2093/17 (а.с.147-149).

Крім того, надана Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС в Чернігівській області ОСОБА_3 інформація, отримана зі звітів №1ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку» за 2017 рік також не є довідкою про доходи за формою, затвердженою Положенням № 822, надання якої зобовязано позивача рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 (Справа № 825/2093/17) (лист від 09.07.2018 № 655/8/25-22-08-04), (а.с.115).

Також, Чернігівським окружним адміністративним судом в ухвалі від 31.05.2018 за заявою Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 825/2093/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії встановлено той факт, що Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, при формуванні відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 22.05.2018 № 1196, неправомірно в графі «сума доходу» відносно ОСОБА_3 зазначено, що фізична особа у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків/ окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб платників податків не зареєстрована, у звязку з чим вказані відомості взагалі не містять інформації про доходи ОСОБА_3 з 1 по 4 квартал 2017 року натомість факт отримання доходів ОСОБА_3 за 2017 рік підтверджений довідками, наданими позивачем до суду (а.с.142-146).

У свою чергу, у відповідності до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу щодо виконання останнім рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 (Справа № 825/2093/17) та наявності поважних причин невиконання вищевказаного рішення суду.

Крім того, судом не приймається до уваги посилання представника позивача на факт відсутності реєстрації ОСОБА_3 в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, оскільки останнє спростовується матеріалами справи.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу, обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Так, у пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу. Принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

За таких обставин та з урахуванням встановлення судом факту невиконання Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 (Справа № 825/2093/17) щодо зобовязання Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області надати ОСОБА_3 довідки про доходи без поважних причин та підтвердження вищевказаних обставин судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції у справі, у якій беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанов головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про накладення штрафів від 02.07.2018 та від 23.07.2018 (ВП № 56504450) і задоволення позовних вимог Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області у цій частині.

Щодо позовної вимоги Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення з божника витрат виконавчого провадження від 23.07.2018 (ВП № 56504450), суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до частин 1-3 статті 42 Закону №1404-VІІІ, кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Отже, з аналізу вищевказаної статті Закону №1404-VІІІ вбачається, що витрати виконавчого провадження стягуються державним виконавцем у звязку із виконанням рішення суду у примусовому порядку.

Оскільки, як встановлено судом вище рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 (Справа № 825/2093/17) позивачем не виконано без поважних причин, а державним виконавцем, у відповідності до Закону №1404-VІІІ, проводились дії з примусового виконання рішення суду, у звязку з чим сформувались певні витрати, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 23.07.2018 (ВП № 56504450) і задоволення позовних вимог Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області у цій частині.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області у повному обсязі.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Чернігівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (вул. Кирпоноса, 28, м. Чернігів, 14000, ) відмовити повністю.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275 - 277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286 - 288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції (частини 1 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України).

У відповідності до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 297 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Падій