Справа № 159/4395/16-а
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 рокуЛьвів№ СК-876/1005/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Носа С.П., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Костюк Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП Чак Олександра Анатолійовича на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року у справі № 159/4395/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП Чак Олександра Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

суддя в 1-й інстанції - Панасюк С.Л.,

час ухвалення рішення - 19.12.2016 року, не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Ковель,

дата складання повного тексту рішення - 19.12.2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач подала до суду адміністративний позов до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП Чак Олександра Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КпАП України, а саме, 21.11.2016 року виніс постанову, згідно якої вона покарана за те, що керувала автомобілем «Фольксваген гольф», державний номерний знак НОМЕР_1, об 11 год. 47 хв. цього ж дня, по вул. Ветеранів, 1 в м. Ковелі, не пристебнувши ремінь безпеки, а отже, порушила п.п.«в» п.2.3 ПДР.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року у справі № 159/4395/16-а позовні вимоги задоволено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана постанова відповідає дійсним обставинам справи, винесена з додержанням норм чинного законодавства, стягнення накладено в межах санкції статті за вчинене правопорушення.

Просить скасувати постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року у справі № 159/4395/16-а та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 21.11.2016 року відповідач виніс постанову, згідно якої ОСОБА_2 керувала автомобілем «Фольксваген гольф», державний номерний знак НОМЕР_1, об 11 год. 47 хв. цього ж дня, по вул. Ветеранів, 1 в м. Ковелі, не пристебнувши ремінь безпеки, а отже, порушила п.п.«в» п.2.3 ПДР.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що Наданий відповідачем відеозапис не доводить сам факт керування автомобілем без ременя безпеки, не фіксує сам рух автомобіля, чітке і ясне визнання водієм своєї вини, а тому суд відхиляє його як доказ вини відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частина 4 ст. 258 КУпАП встановлює, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 Конституційний Суд України зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення, зазначені в ст. 258 КУпАП, застосовується скорочене провадження, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач на підтвердження обставини фіксації ним адміністративного правопорушення надав відеозапис із змісту якого видно, що відповідач розмовляє з позивачем, однак із змісту такої розмови неможливо встановити, що остання визнає факт керування автомобілем без ременя безпеки.

Позивач заперечила обставину керування автомобілем без ременя безпеки та пояснила, що була пристебнута ременем безпеки і тільки після зупинки автомобіля відстебнула його.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, прийшла до висновку про відсутність підстав, які свідчили б про неправильне застосування судом першої інстанції матеріального або процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваного рішення вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП Чак Олександра Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року у справі № 159/4395/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді С. П. Нос
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 15.08.2018 року