Справа № 1540/3530/18
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3530/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Ізмаїльського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області (вул. Кишинівська,46, м. Ізмаїл, Одеська область, 68600) про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі Ізмаїльське ОУПФ), у якому позивач просить:

- визнати незаконним рішення відповідача про відмову в перерахунку йому пенсії за віком з урахуванням довідки заводу «Еталон» №13 від 17.02.2006 року;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок призначеної йому пенсії за віком, врахувавши при цьому довідку заводу «Еталон» №13 від 17.02.2006 року.

Позивач зазначив, що йому призначена пенсія за віком 13.02.2018 року, але не було враховано в трудовий стаж - робота на заводі «Еталон» м. Ізмаїл відповідно до довідки №13 від 17.02.2006 року.

25.04.2018 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням всього трудового стажу, проте листом № 64/В-01 від 03.05.2018 року його повідомлено, що Ізмаїльським ОУПФ прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи на заводі «Еталон», на підставі того, що обчислення пенсії за період страхового стажу до 01.07.2000 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату, виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Позивач вважає відповідь відповідача неправомірною та зазначив, що він згідно наказу №308 від 25.07.1978 року був прийнятий на роботу на завод «Еталон», де працював до 01.07.2000 року на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою заводу «Еталон» №13 від 17.02.2006 року про заробіток для обчислення пенсії.

Завод «Еталон» на теперішній час ліквідований. Згідно довідки Архівного відділу Ізмаїльської міської ради від 24.04.2018 року документи по особовому склад заводу «Еталон» до архівного відділу не поступали. Також його було повідомлено про пожежу 05.06. 2006 року в приміщенні на третьому поверсі 9-ти поверхові адміністративної будівлі заводу «Еталон», в якому зберігалися документи по особовому складу працівників заводу, та вони всі згорілі тому надати відомості про стаж роботи та про заробітну плату на зазначеному підприємстві за 1978-2000 роки не є можливим.

Позивач вважає, що ті обставини, що він не може з об'єктивних причин надати первинні документи, підтверджуючі правильність довідки заводу «Еталон» №13 від 17.02.2006 року не можуть бути підставою для відмови у перерахунку пенсії за віком з врахуванням вказаної довідки, а також записів у трудовій книжці.

Ухвалою суду від 18.07.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.2-4).

Представник відповідача Ізмаїльського ОУПФ надав до суду відзив на позов (а.с.25-26), в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що ОСОБА_1 з 13.02.2018 року перебуває на обліку в управлінні, отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 25.04.2018 року позивач звернувся до Ізмаїльського ОУПФ з заявою, викладеною в довільній формі з проханням здійснити перерахунок пенсії з урахуванням всього трудового стажу.

Ізмаїльське ОУПФ є органом, на який покладено дані функції з нарахування, призначення, перерахунку, обчислення та виплати пенсій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 8, ч.1 ст. 9, ч.1 ст.10, ст.ст. 26, 30 та 44 і 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особа, яка має право на пенсію (незалежно від її виду, але за наявності для цього, встановлених законом умов) подає до територіального органу Пенсійного фонду особисто або через представника заяву про призначення/перерахунок пенсії та необхідні документи в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Таким порядком є Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1), яким встановлені вимоги до форми і змісту заяви про призначення/перерахунок пенсії (додаток 2 до Порядку), визначений перелік документів, які така особа повинна додати до своєї заяви.

Тобто надання встановленого зразка заяви є передумовою встановлення права ОСОБА_1 на перерахунок пенсії.

Представник відповідача стверджує, що Лист Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області за №64/В-01 від 03.05.2018 року не встановлює будь-яких зобов'язань та не змінює права позивача на пенсійне забезпечення, вказаний лист не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії, а отже правові підстави для задоволення позову відсутні (аналогічна позиція висловлена також ВАСУ, справа №К/800/25940/13 від 17.07.2014 року).

Заява позивача розглянута як звернення та надана відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян», про що зазначено у наданій йому відповіді.

Що стосується змісту відповіді на звернення, то представник відповідача вважає її обґрунтованою, оскільки позивачу роз'яснено що згідно з ч.І ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід) виданих у порядку, встановленому законодавством , за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період починаючи з 1 липня 2000 року за даними, шо містяться в системі персоніфікованого обліку. 5

Довідка від 17.02.2006 року №13 про заробітну плату за період роботи з січня 1986 року по грудень 1990 року, яка видана позивачу, не має даних про те, що «на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду», відсутня адреса місцезнаходження первинних документів, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам, підписи посадових осіб завірені печаткою відділу кадрів, а не гербовою печаткою підприємства.

Довідка видана згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 26.06.2002 року за №224/30, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики №398/196 від 02.12.2005 року, тобто на час видачі довідки про заробітну плату -17.02.2006 року зазначений Порядок був не чинний.

Про вказані обставини був повідомлений позивач та у відповіді зазначено, що довідка про заробітну плату не відповідає вимогам чинного законодавства та не може бути врахована для обчислення пенсії.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 13.02.2018 року перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

25.04.2018 року позивач звернувся до Ізмаїльського ОУПФ з заявою, викладеною в довільній формі, в який зазначив, що він з 25.07.1978 року по 01.07. 2000 року працював на заводі «Еталон», що підтверджується копією трудової книжки та довідкою заводу №13 від 17.02.2006 року. Інших документів у нього не має. Завод ліквідований, в Архіві документи відсутні. Крім того, його повідомлено про пожежу у 2006 році в приміщенні, в якому зберігалися документи по особовому складу працівників заводу, та вони всі згорілі тому надати відомості про стаж роботи та про заробітну плату на зазначеному підприємстві за 1978-2000 роки не є можливим.

Позивач у заяві просив на підставі Порядку №22-1 розглянути його заяву та винести розпорядження про перерахунок пенсії чи відмову у перерахунку пенсії з врахуванням довідки про заробітку плату №13 від 17.02.2006 року (а.с.16).

Листом № 64/В-01 від 03.05.2018 року позивача повідомлено, що його звернення розглянуто. Позивача повідомлено, що йому пенсія призначена та розрахована із загального стажу 34роки 1- місяців 15 днів. Коефіцієнт стажу 0,34833. Наведений розрахунок пенсії станом на 01.05.2018 року, яка склала 1373,00грн.

Також позивачу роз'яснені положення ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо врахування в заробітну плату для обчислення пенсії за період до 1 липня 2000 року заробітної плати (доходу) на підставі документів, виданих у порядку, встановленому законодавством, здійснюється за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період починаючи з 1 липня 2000 року за даними, шо містяться в системі персоніфікованого обліку (а.с.17).

Суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.5 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 44 Закону встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача, що позивачем не було дотримано вимог Порядку 22-1 щодо звернення до Ізмаїльського ОУПФ із заявою встановленої Порядком форми та документами, перелік яких наведений у Порядку в залежності від мети та змісту заяви, що зумовило розгляд його заяви як звернення.

Таким чином, відповідач не приймав рішення в установленому законодавством порядку щодо перерахунку пенсії позивача.

Позивач, який в своєї заяві посилається на Порядок №22-1 та просить прийняти відповідне рішення (розпорядження) за його заявою, проте отримавши відповідь відповідача щодо розгляду його звернення у порядку Закону України «Про звернення громадян», звертається до суду з даним позовом про визнання незаконним рішення про відмову в перерахунку пенсії.

Судом достовірно встановлено, що будь-якого рішення з питань перерахуноку пенсії позивачу відповідач не приймав з огляду на відсутність звернення із заявою встановленою форми та надання до неї необхідних документів.

Позивачем в позові не спростовано відсутність прийнятого відповідачем рішення у відповідності до вимог законодавства, як и не і не наведено доводів в спростування наведених в Листі № 64/В-01 від 03.05.2018 року вимог законодавства (ч. І ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») щодо необхідності підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Розглядаючи позовну заяву в межах позовних вимог суд не находить підстав для її задоволення.

З цих же підстав, а саме відсутності належно оформленої заяви позивача про перерахунок пенсії та неприйняття відповідачем рішення у відповідності до вимог законодавства з перевіркою наданих до заяви документів, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача наведені у відзиві та які відсутні у листі № 64/В-01 від 03.05.2018 року, направленому позивачу, щодо оцінки наданої позивачем до заяви від 25.04.2018 року довідки №13 від 17.02.2006 року, а також посилання на повідомлення правонаступника заводу «Еталон» про відсутність даних про заробітну плату.

Дослідивши надані сторонами докази суд дійшов висновку, що відповідачем, який розглянув заяву позивача від 25.04.2018 року як звернення та надав відповідь на неї, дотримано вимог ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки. Призначення пенсії є дискрецією пенсійного органу в основі якої є повне та об'єктивне дослідження документів наданих особою для призначення (перерахунку) пенсії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази надані сторонами з урахуванням встановлених обставин по справі, розглянувши заяву у межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 7, 9, 72, 77, 139, 241-243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Ізмаїльського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області (вул. Кишинівська,46, м. Ізмаїл, Одеська область, 68600, ) про визнання незаконним рішення про відмову в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням довідки заводу «Еталон» №13 від 17.02.2006 року та зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсії за віком, врахувавши довідку заводу «Еталон» №13 від 17.02.2006 року.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В.Катаєва

.