Справа № 805/5176/18-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 р. Справа№805/5176/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., при секретарі судового засідання Лопушанському Д.О. розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНБАС ЯКІСТЬ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення

за участю:

від відповідача: Кравченко О.С.

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОНБАС ЯКІСТЬ» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.03.2018 № про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань в сумі 45 368,79 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив допущення відповідачем вимог чинного податкового законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, зокрема:

1) порушення строків давності визначення грошового зобов'язання податковим органом, визначених статтею 102 Податкового кодексу України;

2) порушення пункту 38.2. підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, якою передбачено зупинення нарахування штрафних (фінансових) санкцій стовно платників податків, місцезнаходженням яких станом на 14.04.2014 була тимчасово окупована територія та /або територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і які станом на 01.01.2017 не змінили свого місцезнаходження;

3) порушення статті 61 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути притягнутим до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. За несвоєчасну сплату зобов'язань, визначених податковими деклараціями за звітні податкові періоди червень 2014 року, липень - грудень 2014 року, січень - травень 2015 року податковим органом нараховано пеню в сумі 67 088,09 грн., а тому застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату тих самих зобов'язань буде повторним притягненням товариства до відповідальності за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Крім цього, позивач зазначив, що ним було самостійно сплачено податок на додану вартість в інші дати, ніж зазначені в акті камеральної перевірки відповідача. Податок на додану вартість сплачений за платіжними дорученнями № 130 від 15.04.2016 в сумі 34 346,00 грн., № 126 від 15.07.2016 в сумі 34 500,000 грн., № 163 від 13.10.2016 в сумі 31 445,00 грн., № 183 від 13.01.2017 в сумі 31 532,00 грн., № 201 від 12.04.2017 в сумі 31 532,00 грн., № 230 від 05.07.2017 в сумі 31 500,00 грн., № 293 від 15.01.2018 в сумі 63 000,00 грн. Через невірне визначення відповідачем дати сплати податкових зобов'язань, самостійно узгоджених позивачем при наданні податкових декларацій, відповідачем невірно визначений період затримання сплати.

До судового засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, з підстав, наведених у наданому до суду відзиві на позов.

Так, у відзиві відповідач зазначив,що в ході проведеної перевірки відповідачем встановлено несвоєчасну сплату позивачем самостійно задекларованих зобов'язань з податку на додану вартість, через що за наслідком проведення камеральної перевірки та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплати податкових зобов'язань.

Відповідач вважає необґрунтованими доводи позивача про невірне визначення фіскальним органом дати сплати задекларованих позивачем зобов'язань, оскільки, в інтегрованій картці платника податку на додану вартість відображується здійснене платником податку погашення податкових зобов'язань. У відповідності до статті 201 Податкового кодексу України запроваджено електрону систему адміністрування податку на додану вартість. З 01.07.2015 систему електронного адміністрування запроваджено на постійній основі. Сплачені позивачем кошти за платіжними дорученнями № 5411328 від 25.04.2016, № 6664039 від 26.07.2016, № 8034463 від 24.10.2016, № 9556853 від 23.01.2017 та № 11976933 від 27.07.2017 надійшли на електронний рахунок СЕА 5851, з якого перераховуються кошти до державного бюджету в сумі, що відповідає розміру податкових зобов'язань за звітний податковий період. Отже, відповідач вважає безпідставними посилання позивача на невірне визначення ним дати погашення податкових зобов'язань.

Відповідач зазначив, що при прийняті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не порушені строки визначення грошового зобов'язання платника податків, оскільки порушення - несвоєчасна сплата зобов'язань виявлено після здійснення сплати податкових зобов'язань, яка відбулася в період з 26.04.2016 по 26.02.2018. Отже, відповідач вважає, що при визначення ним грошового зобов'язання - штрафної санкції, строк давності має початком свого перебігу день погашення податкового зобов'язання.

Крім цього, відповідач зазначив, що частиною 2 пункту 38.2. підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України окрім зупинення нарахування штрафних (фінансових) санкцій до певних платників податків передбачено зупинення відліку строку давності в частині застосування строків визначення грошового зобов'язання. Приписи цієї статті не застосовуються від дня перереєстрації місцезнаходження платника податків на іншу територію.

На думку відповідача передумовою звільнення від відповідальності платника податків за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань зі сплати податкових зобов'язань є наявність Сертифікату ТПП про засвідчення форс-мажорних обставин. Оскільки такий сертифікат в позивача відсутній, він не може бути звільненим від відповідальності за невиконання своїх податкових обов'язків.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 16 липня 2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 31 липня 2018 року. Судове засідання відкладалося на 07 серпня 2018 року за клопотанням позивача через неможливість явки до судового засідання.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОНБАС ЯКІСТЬ» (позивач) є юридичною особою, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним код 33671142. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на день розгляду справи місцезнаходженням товариства є: 85000, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Чехова, будинок 1. За змістом позову та відомостей податкового органу до квітня 2017 року по місцезнаходженням позивача було м. Донецьк. Позивач як платник податків з 19.05.2017 перебуває на обліку Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції головного управління ДФС у Донецькій області.

01.03.2018 заступником начальника Добропільського відділу податків і зборів юридичних осіб Покровсько-Добропільського управління ГУ ДФС у Донецькій області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 200.10 статті 200, в порядку, передбаченому підпунктом 75.1.1. пункту 75.1. статті 75, пункту 76.3. статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНБАС ЯКІСТЬ» з питання несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість згідно податкових декларацій за червень 2014 року № від 14.07.2014, за липень 2014 року № від 14.08.2014, за серпень 2014 року № від 17.09.2014, за вересень 2014 року № від 17.10.2014, за жовтень 2017 року № від 18.11.2014, за листопад 2014 року № від 22.12.2014, за грудень 2014 року № від 20.01.2015, за січень 2015 року № від 19.02.2015, за лютий 2015 року № від 19.03.2015, за березень 2015 року № від 17.04.2015, за квітень 2015 року № від 19.05.2015, за травень 2015 року № від 17.06.2015, за березень 2016 року № від 19.04.2016, за червень 2016 року № від 19.07.2016.

За наслідком проведення перевірки складений акт № 23/05-99-45-01-33671142 від 01.08.2018

Згідно висновків акту в ході перевірки встановлено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за червень 2014 - травень 2015 року, березень та червень 2016 року в загальній сумі 226 843,95 грн. із затримкою понад 30 днів.

22 березня 2018 року на підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку сплати грошового зобов'язання в сумі 226843,9 грн. застосовано штрафні санкції в розмірі 20 % в сумі 45 368,79 грн. (арк. справи 12).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу, податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 Податкового кодексу).

Строки подання податкової декларації визначені підпунктом 49.18 Податкового кодексу України та залежать від базового звітного (податкового періоду).

Згідно з пунктом 57.1 Податкового кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 38.1 Податкового кодексу виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Крім того, відповідно до статті 202 Податкового кодексу України базовий податковий період для сплати податку на додану вартість відповідає календарному місяцю.

Положення щодо відповідальності платників податків за податкові порушення визначені главою 11 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 113 Податкового кодексу передбачено, що строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених цією главою, не звільняє платників податків від обов'язку сплатити до бюджету належні суми податків та зборів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, а також від застосування до них інших заходів, передбачених цим Кодексом.

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу (ст. 114 Податкового кодексу України).

Згідно статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Статтею 116 Податкового кодексу України передбачено, що у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення. За одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідальність за порушення правил сплати податків передбачена статтею 126 Податкового кодексу України. Згідно цієї статті у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Порядок нарахування пені встановлений статтею 129 Податкового кодексу України. Підпунктом 129.1.3.пункту 129.1. статті 129 передбачено, що при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом нарахування пені розпочинається після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання. Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Пунктом 38.2 підрозділу 10 Інші перехідні положення Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України передбачено, що на період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: 1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов'язань; 2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87 - 101 цього Кодексу.

Норми цього підпункту не застосовуються: з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця; з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Підставою застосування штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням № 1 від 22.03.2018 визначено статтю 126 Податкового кодексу України, якою передбачено застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

При вирішенні питання щодо порушення позивачем строків сплати самостійно узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за червень 2014 - травень 2015 року, березень та червень 2016 року суд виходить із наступного.

За загальним правилом самостійно узгоджене платником податку податкове зобов'язання має бути сплаченим протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Не є спірною обставина щодо надання позивачем податкових декларацій за червень 2014 - травень 2015 року, березень та червень 2016 року.

За змістом акту перевірки в ході її проведення встановлено, що податкові зобов'язання за податковою декларацією за червень 2014 року сплачені 26.04.2016 в сумі 31 346,00 грн. та 26.07.2016 в сумі 3 720,90 грн.; за податковою декларацією за липень 2014 року сплачені 26.07.2016 в сумі 10 055,00 грн.; за податковою декларацією за серпень 2014 року сплачені 26.07.2016 в сумі 9 055,00 грн.; за податковою декларацією за вересень 2014 року сплачені 26.07.2016 в сумі 8 641,10 грн. та 26.10.2016 в сумі 26 908,90 грн.; за жовтень 2014 року сплачені 24.10.2016 в сумі 4 563,10 грн. та 24.01.2017 в сумі 13 258,90 грн., за листопад 2014 року сплачені 24.01.2017 в сумі 10 554,00 грн., за грудень 2014 року сплачені 24.01.2017 в сумі 7 659,10 грн.; за січень 2015 року сплачені 27.07.2017 в сумі 15 115,00 грн., за лютий 2015 року сплачено 27.07.2017 в сумі 10 293,00 грн., за березень 2015 року сплачено 27.07.2017 в сумі 10 324,00 грн., за квітень 2015 року сплачено 27.07.2017 в сумі 9057,00 грн., за травень 2015 року сплачено 27.07.2017 в сумі 10 129,00 грн., за березень 2016 року сплачено 27.07.2017 в сумі 31 346,00 грн., за червень 2016 року сплачено 27.07.2017 в сумі 13 420,05 грн.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення через невірне визначення відповідачем дня сплати податку на додану вартість та фактичну сплату податку на додану вартість за деклараціями за червень 2014 - травень 2015 року, березень та червень 2016 року в сумі 251 855,00 грн. платіжними дорученнями № 130 від 15.04.2016 в сумі 31 346,00 грн., № 126 від 15.07.2016 в сумі 31500,00 грн., № 163 від 13.10.2016 в сумі 31 445,00 грн., № 183 від 13.01.2017 в сумі 31 532,00 грн., № 201 від 12.04.2017 в сумі 31 532,00 грн., № 230 від 05.07.2017 в сумі 31 500,00 грн., та № 293 від 15.01.2018 в сумі 63 000,00 грн., оскільки проаналізував дати сплати визначені відповідачем в акті та дати наведених позивачем платіжних доручень, враховуючи встановлену кількість днів прострочення та розмір застосованого штрафу, навіть врахування зазначених позивачем дат сплати податкових зобов'язань не вплинуло б на розмір застосованого штрафу за несвоєчасну сплату самостійно визначених податкових зобов'язань.

Суд також вважає безпідставними посилання позивача на порушення відповідачем статті 61 Конституції України та притягнення позивача до відповідальності за несвоєчасну сплату самостійно визначених податкових зобов'язань, оскільки в даному випадку відповідачем застосовано штрафні санкції та пеня, які є складовими фінансової відповідальності, як різновиду юридичної відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання.

Згідно пункту 111.1. статті 111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності : - фінансова; - адміністративна; - кримінальна. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 Податкового кодексу України).

При вирішенні питання щодо порушення застосування відповідачем при нарахуванні штрафних санкцій за податковим повідомленням рішенням від 22.03.2018 суд виходить із наступного.

Згідно пункту 14.1.39 Податкового кодексу України грошовим зобов'язанням вважається сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За прямою вказівкою статті 114 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

В ході дослідження цього питання судом встановлено, що позивачем із порушенням встановленого статтею 102 Податкового кодексу України строку давності застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань за податковою декларацією за червень 2014 року, кінцевим строком сплати яких є 30.07.2014, в сумі 31346,00 грн. та в сумі 3720,90 грн.; за податковою декларацією за липень 2014 року кінцевим строком сплати яких є 30.08.2014, в сумі 10 055,00 грн.; за податковою декларацією за серпень 2014 року кінцевим строком сплати яких є 30.09.2014, в сумі 9 055,00 грн.; за податковою декларацією за вересень 2014 року кінцевим строком сплати яких є 30.10.2014, в сумі 8 641,10 грн. в сумі 26 908,90 грн.; за жовтень 2014 року кінцевим строком сплати яких є 30.11.2014, в сумі 4 563,10 грн. та в сумі 13 258,90 грн., за листопад 2014 року кінцевим строком сплати яких є 30.12.2014, в сумі 10 554,00 грн., за грудень 2014 року кінцевим строком сплати яких є 30.01.2015,в сумі 7 659,10 грн.; за січень 2015 року кінцевим строком сплати яких є 02.03.2015, в сумі 15 115,00 грн. Всього в сумі 142 274,90 грн., сума застосованої штрафної санкції становить 28 454,98 грн. Суд не приймає доводи відповідача про те, що строк давності застосування штрафних санкцій має початком свого перебігу дату сплати податкових зобов'язань, оскільки такі доводи суперечать приписам статті 102 Податкового кодексу України.

Штрафні санкції за несвоєчасну сплату зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 16913,81 грн. (сума сплати 84 569,05 грн.) за деклараціями за лютий-травень 2015 року та березень, червень 2016 року , застосовані без порушення строків давності.

Суд не приймає доводи позивача на порушення відповідачем приписів пункту 38.2 підрозділу 10 Інші перехідні положення Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України та посилання відповідача на цю ж норму в частині зупинення строків даності застосування штрафних санкцій, оскільки наведена норма підлягає застосуванню у разі нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов'язань. Податкові зобов'язання, несвоєчасну сплату яких встановлено відповідачем в ході перевірки, виникли після 14.04.2014, що виключає можливість застосування пункту 38.2 підрозділу 10 Інші перехідні положення Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України при нарахуванні штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2018 підлягає скасуванню в частині нарахованих штрафних санкції за несвоєчасне погашення податкових зобов'язань в сумі 28454,98, визначених із порушенням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Отже позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн. за платіжним дорученням № 335 від 09.07.2018.

Судом скасовано податкові повідомлення-рішення № від 22.03.2018 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 28 454,98 грн., а тому присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 1 105,11 грн. (1762*28454,98/45368,79) грн.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Податкового кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНБАС ЯКІСТЬ» (85000, Донецька обл., м. Добропілля, вул. Чехова, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи: 33671142) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114, ідентифікаційний код юридичної особи 39406028) про скасування податкового повідомлення-рішення № 001214501 від 22 березня 2018 року, - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № 001214501 від 22 березня 2018 року в частині застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань в сумі 28 454,98 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНБАС ЯКІСТЬ» судові витрати в розмірі 1 105 (одна тисяча сто п'ять) гривень 11 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 серпня 2018 року.

Суддя Михайлик А.С.