Справа № 804/3093/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
08 серпня 2018 р.Справа №804/3093/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Боженко Н.В., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови № 33/4.1-13/137 від 04.04.2018 року,-
02 травня 2018 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови № 33/4.1-13/137 від 04.04.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2018 року відкрито провадження у справі (суддя - Кононенко О.В.).
03 серпня 2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій заявник просив: зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 04.04.2018 року № 33/4.1-13/137 у відношенні ФОП ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 804/3093/18.
Необхідність забезпечення позову позивач мотивує тим, що до набрання рішенням суду законної сили у даній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та без вжиття заходів для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.08.2018 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову перерозподілено судді Боженко Н.В., з підстав перебування судді Кононенко О.В. у тривалій відпустці.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частина 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.
Так, з тексту заяви про забезпечення позову вбачається, що відповідач не зважаючи на оскарження постанови про накладення штрафу від 04.04.2018 року № 33/4.1-13/137 у судовому порядку, направив її на виконання до Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ Дніпропетровської області, яким 06.07.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання цієї постанови (№ АСВП: 56720148). Станом на день подання клопотання, на карткових рахунках ФОП ОСОБА_1 арештовані та списані на користь державного бюджету грошові кошти в розмірі близько 20 000,00 грн.
Проте, проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує дану заяву, суд дійшов висновку, що до заяви про забезпечення позову не додано жодних належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б дійсно свідчили про наявність викладених у заяві обставин, так зокрема, звернення відповідача до органу державної виконавчої служби з метою примусового стягнення штрафних санкцій з ФОП ОСОБА_1 накладених постановою ГУ Держпраці у Дніпропетровській області № 33/4.1-13/137 від 04.04.2018 року, факту арешту та списання на користь державного бюджету грошових коштів з рахунків заявника.
Враховуючи зазначене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та доводів наведених на його обґрунтування, суд дійшов висновку про його необґрунтованість та недоведеність, у зв'язку з чим не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Згідно з ч. 5 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Керуючись ст.ст. 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2