Справа № 809/1902/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/3374/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року, головуючий суддя - Ткачук І.М., ухвалене о 11:17 год. у м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 26.03.2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Пиць Олени Владиславівни, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Пиць Олени Владиславівни, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, в якому просив скасувати рішення №38968914 від 26.12.2017 року як протиправне та зобов»язати повторно розглянути його заяву від 19.12.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що державний реєстратор Пиць О.В. грубо порушила вимоги чинного законодавства і безпідставно відмовила у реєстрації права власності, так як позивач не просив зареєструвати вказане право на померлу особу ОСОБА_3 (спадкодавця), та на себе як спадкоємця.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Пиць Олени Владиславівни №38968914 від 26.12.2017 року про відмову в державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,0516 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_2; зобов»язано Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради (, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004) повторно розглянути заяву від 19.12.2017 року ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,0516 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, просить суд апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції шляхом зміни його мотивувальної частини.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж цих земельних ділянок в натурі (на місцевості) не підлягала затвердженню органом місцевого самоврядування, відтак висновок суду в цій частині не відповідає обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Із доводів апеляційної скарги видно, що апелянт просить змінити мотивувальну частину оскарженого рішення суду першої інстанції шляхом виключення із нього висновків з приводу того, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж двох земельних ділянок в натурі (на місцевості), повинна бути затверджена Глибівською сільською радою та з приводу обставин встановлених рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2017 року у справі №338/7/17.

Як встановлено частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи даний спір, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2017 року у справі №338/7/17, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.05.2017 року у тій же справі, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Глибівської сільської ради про визнання недійсним і скасування рішення сільської ради №78-8/2011 від 15.09.2011 року в частині вилучення земельної ділянки площею 0,43 га та переведення її в землі запасу. Вказані рішення судів першої і апеляційної інстанції залишені без змін ухвалою суду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.08.2017 року.

Також цим рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області було встановлено, що рішенням сесії Глибівської сільської ради від 15.09.2011 року №78-8/2011 «Про занесення земель померлих громадян в землі запасу» серед інших було переведено у землі запасу сільської ради три земельні ділянки 0,43 га, що були у користуванні ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Частиною 1 статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 цієї статті обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, земельна ділянка площею 0,0516 га входить до складу земель (0,43 га) відтак не перебувала у приватній власності, а була вилучена в землі запасу Глибівської сільської ради, тобто перебувала у комунальній власності, то технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка виготовлена ОСОБА_1 площами 0,0516 га, в силу вимог статті 122, абзацу 2 пункту 14 статті 186 ЗК України, повинна бути затверджена Глибівською сільською радою.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що правильним є висновок суду першої інстанції в мотивувальній частині оскарженого рішення щодо затвердження технічної документації земельної ділянки органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для зміни рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Крім цього, з матеріалів справи видно, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2018 року про відкриття апеляційного провадження відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Оскільки, суд апеляційної інстанції залишає без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1, то таким чином з апелянта слід стягнути суму судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі №809/1902/17 - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_1) за реквізитами: отримувач коштів - УК у Галицькому районі м. Львова; код отримувача за ЄДРПОУ - 38007573; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО - 899998; рахунок отримувача - 1057; код класифікації доходів бюджету - 22030101 суму судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
Т. І. Шинкар

Повний текст постанови складено 15.08.2018 року.