Справа № 638/17731/17
Суддя: Грищенко І. О.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2 АЗ/638/9/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретаря Самогньозд О. І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізична особа підприємець ОСОБА_18, ОСОБА_19, регіональне відділення Фонду державного майна України у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування розпорядження,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 21.11.2017 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними, поновити даний строк та прийняти позовну заяву до розгляду. Визнати неправомірними дії Харківського міського голови щодо винесення розпорядження від 16.05.2007 р. № 1301 «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно» та скасувати розпорядження Харківського міського голови від 16.05.2007 р. № 1301 «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно».

18.04.2018 р. через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов уточнений адміністративний позов, в якому позивач ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_20 на підставі нотаріальної довіреності від 19.04.2017 р., посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_21, зареєстрованою в реєстрі за № 775, зі строком дії до 19.04.2018 р., просить суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними, поновити даний строк та прийняти позовну заяву до розгляду. Визнати протиправними дії Харківського міського голови щодо винесення розпорядження від 16.05.2007 р. № 1301 «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно» та скасувати розпорядження Харківського міського голови від 16.05.2007 р. № 1301 «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно» як протиправне.

Заявник ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_22 на підставі нотаріальної довіреності від 28.04.2018 р., посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_21, зареєстрованою в реєстрі за № 407, зі строком діє до 28.04.2021 р., звернулася 30.05.2018 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Харківській області, до вирішення справи по суті, приймати в експлуатацію обєкт «Реабілітація нежитлових приміщень підвалу № 1, II та 1 го поверху № 1 10 в житловому будинку літ. «А 4» під заклад громадського харчування по вул. Чернишевській, 88 в м. Харкові. Реставрація» шляхом видачі сертифікату.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_22 зазначає, що ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21.09.2017 р. по справі № 640/331/17, що розглядається в Київському районному суді, за позовом мешканців будинку № 88 по вул. Чернишевській у місті Харкові до Харківської міської ради, ФОП ОСОБА_18, ОСОБА_19 про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасовано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року та залишено в силі заходи забезпечення, а саме: заборонено вчиняти будь які дії щодо будівництва, реконструкції, перепланування, переобладнання, капітального та поточного ремонту приміщення підвалу № 1, 11 площею 72,6 кв. м. в літ. «А 4» по м. Харкову, вул. Чернишевська, буд. 88. Однак, в цій же ухвалі суду зазначено, що зі змісту ухвали Київського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року вбачається, що такого заходу забезпечення позову як вчиняти будь які дії щодо реставрації судом не застосовувалося, а отже здійснення реставрації не перешкоджає ОСОБА_19 як власнику цих приміщень виконувати роботи, передбачені дозволом інспекції Державного архітектурно будівельного контролю департаменту територіального контролю Харківської міської ради. На переконання позивача, саме від будівельних робіт з «реставрації» спірних приміщень, життя мешканців будинку стало нестерпним. Постійно трапляються ситуації, які негативно впливають на життя мешканців. Так, зимою 2017 року сталася пожежа, зимою 2018 року в допоміжних приміщеннях підвалу було перекрито кран циркуляції теплоносія централізованого опалення до квартир мешканців будинку, через що вони були змушені жити тиждень без опалення, від будівельних робіт подвіря будинку стало переритим і засміченим. Після численних скарг, вентиляційні труби закладу громадського харчування було знято з фасаду будинку і виведено під землею через усе подвіря в гараж, при тому, що це не було передбачено робочим проектом, за яким проводяться будівельні роботи. Окрему увагу слід звернути на те, що прокладення труб вентиляції під землею здійснювало КП «Водоканал» у липні 2017 року, коли діяв акт заборона за № 1 від 14 липня 2017 року. Попри те, що заклад громадського харчування ще не введено в експлуатацію, він фактично вже розпочав свою роботу. Так, мешканці будинку, у тому числі і позивач, неодноразово бачили, як до спірних приміщень заносять продукти, працює витяжка, в підїзді стоїть запах їжі, від усієї цієї діяльності почала засмічуватися каналізація будинку. Так як розпочалася літня пора, мешканці будинку, у тому числі і позивач, мають обґрунтовані побоювання, що незважаючи на судові процеси, заклад громадського харчування буде введено в експлуатацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для його розгляду, суд дійшов до такого висновку.

За змістом ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, враховуючи, що ч. 2 ст. 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За змістом ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З огляду на приписи наведеної статті небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

Частиною 1 ст. 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З аналізу наведених норм вбачається, що обовязковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обовязковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути повязані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України», під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятої ОСОБА_23 Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче повязано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Отже, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обовязків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у звязку з оскарженням адміністративного акту.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен врахувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів (у даному випадку територіальної громади, жителів села (сіл), інтересів яких стосується рішення, яке оскаржується) з огляду на таке.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу рівності сторін, як складової концепції справедливого судового розгляду та який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справах «Кресс проти Франції» (Kress v. France), «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy), «Т. проти Італії» (Т. v. Italy) та «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria).

Отже, у даному випадку неможливо оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Як вбачається із тексту ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 21.09.2017 р. по справі № 640/331/17 (головуючий суддя Карімова Л. В., судді: Бурлака І. В., Яцина В. Б.), ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на приміщення підвалу № 1, 11 площею 72,6 кв. м. в літ. «А 4» по вул. Чернишевській, 88 у м. Харкові та заборонено відчужувати вказане майно до розгляду цивільної справи по суті. Заборонено вчиняти будь які дії щодо будівництва, реконструкції, перепланування, переобладнання, капітального та поточного ремонту приміщення підвалу № 1, 11 площею 72,6 кв. м. в літ. «А 4» по вул. Чернишевській, 88 у м. Харків до розгляду цивільної справи по суті. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_19 задоволена частково: ухвала Київського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року скасована в частині накладення арешту та заборони відчуження приміщення підвалу № 1, 11 площею 72,6 кв. м. в літ. «А 4» по вул. Чернишевській, 88 у м. Харкові та відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

Дослідивши матеріали вказаної заяви суд приходить до висновку, що з наявних матеріалів справи не встановлено підстав, які б свідчили про те, що невжиття судом таких заходів створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду даної справи. Крім цього суд зазначає, що позивачем не заявлялися вимоги до департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Харківській області, позивач не надає суду доказів того, що нею оскаржується дозвіл на виконання будівельних робіт від 27.02.2017 р. № ХК 47.

Висновки щодо очевидності ознак протиправності рішення чи дій субєкта владних повноважень, можуть бути зроблені лише на підставі дослідження наданих сторонами доказів у справі в судовому засіданні при розгляді позову по суті, а обраний та запропонований заявником захід забезпечення позову фактично вирішуватиме порушений спір по суті, що суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи заявника, суд вважає, що ним не доведено наявності будь яких фактів, які б могли слугувати правовими підставами для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 150 КАС України.

За таких обставин заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150 152, 154, 241 243, 248 КАС України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізична особа підприємець ОСОБА_18, ОСОБА_19, регіональне відділення Фонду державного майна України у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування розпорядження залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: