Справа № 823/2151/18
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року справа № 823/2151/18

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Баклаженко Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши по суті в порядку загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про скасування актів та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- скасувати акт управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області Форми Н-5* від 05.05.2018 розслідування нещасного випадку, що стався 27.02.2011 зі старшим прапорщиком міліції, інспектором батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1;

- скасувати акт №8 Форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 27.02.2011 зі старшим прапорщиком міліції, інспектором батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1, затверджений 05.05.2018 головою ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області;

- зобов'язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області за фактом нещасного випадку, що стався 27.02.2011 зі старшим прапорщиком міліції, інспектором батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1*, у висновках яких вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків та взяти зазначений випадок на облік.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, 27.02.2011 під час несення служби та затримання правопорушника отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи 2, 3, 4 плюснових кісток правої стопи з допустимим зміщенням, після чого позивач неодноразово проходив лікування в установах охорони здоров'я. Крім того, факт отримання позивачем тілесних ушкоджень під час проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки у боротьбі зі злочинністю також підтверджується висновком службового розслідування, затвердженого командиром БПС УМВС України в Черкаській області полковником міліції Новіком І.О. від 25.03.2011. Однак за результатами розслідування на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 по справі №823/466/17, відповідачем складено акт форми Н-5* та акт форми НТ* (№8) від 05.05.2018, згідно яких, нещасний випадок, який стався з позивач вважається таким, що стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, оскільки згідно запису в медичній картці, травма отримана позивачем в побуті. Позивач вважає, що рішення у вигляді актів форми Н-5* та НТ* підлягають скасуванню з прийняттям нових актів форми Н-1* та Н-5*, оскільки у медичній картці позивача здійснений запис про те, що травма сталась при виконанні службових обов'язків, однак, в подальшому в картку внесено виправлення та зазначено, що травма сталася в побуті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити з підстав, викладених вище.

Представник відповідача позов не визнав, проти заявленого позову заперечив, надав суду письмовий відзив на позов та зазначив, що за результатами розслідування на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 по справі №823/466/17, відповідачем складено акт форми Н-5* та акт форми НТ* (№8) від 05.05.2018, згідно яких, нещасний випадок, який стався з позивач вважається таким, що стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, оскільки згідно запису в медичній картці, травма отримана позивачем в побуті. Крім того, представник відповідача вказав, що складення акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акту про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1* із зазначенням в них, що нещасний випадок стався в період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків відноситься до виключної компетенції відповідача, тому у вказаній частині позову на думку відповідача також необхідно відмовити.

Заслухавши пояснення та доводи позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 27.02.2011 року згідно дислокації нарядів БПС УМВС України в Черкаській області в другу зміну з 17.00 до 01.00 год. на території Придніпровського району м. Черкаси в патрульному автомобілі №70 (вул. Енгельса, Ватутіна, Рябоконя, Чигиринська до Шевченка) перебуваючи у званні старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 ніс службу разом із старшим сержантом міліції Пустовіт М.М. та сержантом міліції Сорокою В.В. Приблизно о 20 год. 40 хв. наряд отримав виклик, що за адресою у м. Черкаси біля будинку №462 по вул. Ільїна невідомий громадянин викрав акумуляторну батарею. По прибуттю на місце події до наряду підійшов громадянин ОСОБА_6 та повідомив, що невідомий громадянин який ніс автомобільний акумулятор помітивши патрульний автомобіль залишив його, а сам перескочивши паркан дитячого садка та зник на території.

Позивачем, як старшим екіпажу прийнято рішення викликати на допомогу патрульний автомобіль №60 для блокування території дитячого садка та прослідкувавши по відбитках взуття на снігу до дитячого павільйону, він помітив на даху особу, яка за описом співпадала з ознаками правопорушника та попросив спуститись з даху але він відмовився. Піднявшись на дах павільйону позивач взяв зазначеного громадянина за руку щоб звести з даху, але він почав чинити опір, розмахувати руками та наніс удар ногою по правій нозі позивача, відчувши різкий біль у нозі відступивши крок назад, позивач разом з правопорушником проломили дах павільйону та впали в середину, де і було затримано порушника - ОСОБА_3.

У подальшому, під час слідування до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області позивач відчув різкий біль у нозі та був доставлений співробітниками міліції до третьої Черкаської міської лікарні де згідно довідки наданої третьою міською лікарнею м. Черкаси від 27.02.2011 року о 22 год. 10 хв. йому поставлено діагностовано закритий перелом основи 2, 3, 4 плюснових кісток правої стопи з допустимим зміщенням і в період з 28.02.2011 по 21.06.2011 він знаходився на лікуванні у лікаря-хірурга лікарні МВС та одночасно у період з 16.05.2011 по 27.05.2011 було проведено оперативне втручання із встановленням металевої пластини і відповідно, довготривале стаціонарне лікування.

Висновком службового розслідування затвердженим командиром БПС УМВС України в Черкаській області 25.03.2011, встановлено, що тілесні ушкодження отримані ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю.

Також, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.07.2011р., який набрав законної сили, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29.12.2017 у справі №823/466/17 відповідачем проведено службове розслідування за результатами якого складено акт розслідування вищезгаданого нещасного випадку від 05.05.2018 форми Н-5* та акт за формою НТ*, згідно яких комісія дійшла висновку, що нещасний випадок стався з позивачем у період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, оскілки згідно запису в медичній картці - травма отримана позивачем в побуті.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує, що основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (далі - Закон №2694).

Статтею 1 Закону №2694 визначено поняття охорони праці - як система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

За приписами ст. 22 Закону №2694, встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України - є «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404(надалі - Порядок №1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

У відповідності до п. 2.1 Порядку №1346, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Пунктом 2.2 зазначеного Порядку №1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до п. 3.8 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 № 1346 (далі по тексту - Порядок №1346) комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

За змістом п. 3.9 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили.

Пунктом 3.10 Порядку №1346 визначено, що комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо).

З наведених положень Порядку №1346 вбачається, що у разі настання нещасного випадку внаслідок переслідування працівником міліції порушника безпосередньо після вчинення злочину, чинення злочинцем опору працівникові міліції, нещасний випадок вважається таким, що трапився в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Необхідно звернути увагу, що висновком службового розслідування затвердженим командиром БПС УМВС України в Черкаській області 25.03.2011, встановлено, що тілесні ушкодження отримані ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю. Також, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.07.2011, який набрав законної сили, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Отже, судом встановлено, ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області складаючи акт Форми Н-5* від 05.05.2018 розслідування нещасного випадку та акт №8 Форми НТ* не було надано оцінки обставинам, за якої стався нещасний випадок із позивачем, натомість виключно керувалась записом в його медичній картці.

Крім того, суд наголошує, що в судовому засіданні судом було оглянуто оригінал медичної картки ОСОБА_1 та встановлено, що запис у вказаній медичній довідці щодо причини отримання травми містить виправлення в частині, що стосується слова «в побуті». Також, згідно наданих позивачем до матеріалів справи листків непрацездатності, причиною непрацездатності позивача зазначено «нещасний випадок на виробництві».

Таким чином, суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати акт ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області Форми Н-5* від 05.05.2018 розслідування нещасного випадку та акт №8 Форми НТ* про нещасний випадок невиробничого, що стався 27.02.2011 зі старшим прапорщиком міліції, інспектором батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1.

Оскільки позовна вимога про зобов'язання відповідача за фактом нещасного випадку, що стався 27.02.2011 зі старшим прапорщиком міліції, інспектором батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1* із зазначенням в них, що нещасний випадок стався в період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків та взяти зазначений випадок на облік - є похідною від вказаної вище позовної вимоги, яку суд задовольнив, тому вказана вимога також підлягає до задоволення.

Щодо посилання відповідача на те, що покладення обов'язку щодо складення акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акту про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1* із зазначенням в них, що нещасний випадок стався в період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків - є втручанням у дискреційній повноваження відповідача, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було встановлено судом, складаючи акт Форми Н-5* від 05.05.2018 розслідування нещасного випадку та акт №8 Форми НТ* не було надано оцінки обставинам, за якої стався нещасний випадок із позивачем, натомість виключно керувалась записом в його медичній картці, однак, такі доводи суб'єкта владних повноважень, як було встановлено раніше є протиправними та спростовуються іншими доказами, які містяться у матеріалах справи.

У контексті наведеного суд враховує, що відповідно до п. п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту наведених норм випливає, що втручанням у дискреційні повноваження суб'єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб'єкта владних повноважень.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 року у справа № 461/2579/17, від 20.03.2018 року у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 року справа № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об'єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року справі №816/303/16.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому судом враховано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

У зв'язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати акт ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області Форми Н-5* від 05.05.2018 розслідування нещасного випадку та акт №8 Форми НТ* про нещасний випадок невиробничого, що стався 27.02.2011 зі старшим прапорщиком міліції, інспектором батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1.

Зобов'язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області за фактом нещасного випадку, що стався 27.02.2011 зі старшим прапорщиком міліції, інспектором батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1* із зазначенням в них, що нещасний випадок стався в період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків та взяти зазначений випадок на облік.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш

Рішення складено у повному обсязі 08.08.2018