Справа № 2340/2789/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Черкаси

07 серпня 2018 року справа № 2340/2789/18

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2, про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 (далі відповідач) та просить, шляхом зменшення позовних вимог, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2018.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав вимоги статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та відкрив виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або знаходження її майна та з порушенням правил територіальної діяльності, в іншому виконавчому окрузі.

Ухвалою суду від 31.07.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснено за правилами окремих категорій термінових адміністративних справ.

Ухвалою суду від 01.08.2018 задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2018 на підставі виконавчого напису №4118 від 17.05.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслала відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні та пояснила, що стягувачем надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням карткового рахунку позивача, відкритого в ПАТ «Перший Український ОСОБА_4», який розташований в м. Київ. Враховуючи наведене вважає, що нею дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна боржника, а саме його грошових коштів.

Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У звязку з неявкою всіх учасників справи розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 17.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис №4118 та запропоновано звернути стягнення на суму 34521 грн. 76 коп. з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та є боржником ПАТ «Перший Український ОСОБА_4».

ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису та просив відкрити виконавче провадження. Вказана заява отримана відповідачем 25.06.2018.

Керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2018 ВП №56672302 про стягнення з позивача на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» заборгованості в розмірі 34521 грн. 78 коп.

Вказана постанова отримана позивачем 30.06.2018.

Не погоджуючись з винесеною постановою позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону №1404-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Статтею 24 Закону №1404-VIII встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як зазначає сам позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту серії НС №204491, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім того, вказана адреса зареєстрованого місця проживання позивача зазначена в оскарженій постанові.

Отже, за вказаних обставин, відсутні законні підстави прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи заборгованості, місце проживання якої є місто Черкаси.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові виконавчим округом відповідача є місто Київ, а не м. Черкаси.

Щодо посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України, як на правомірність вчинення дії при відкритті виконавчого провадження, суд зазначає, що по-перше розяснення надано відповідачу з посиланням на загальні норми Цивільного кодексу України в частині віднесення грошей до різновиду майна, тоді як норми Закону №1404-VIII є спеціальними до даних правовідносин, а по-друге, за ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника, проте за ч. 1 ст. 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За ч. 1, 2 ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Таким чином Закон №1404-VIII вирізняє майно боржника, на майно як таке, що підлягає державній реєстрації з метою встановлення його місцезнаходження та примусової реалізації, інше майно, а також кошти не залежно від того зберігаються вони на рахунках у банківській установі чи отриманні у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії і в інший спосіб або зберігаються у власності боржника.

При цьому, якщо законодавець у Законі №1404-VIII вживає термін «майно», поширюючи його значення на «кошти», то термін «кошти» відображається в дужках чи повязується змістом у відповідному реченні.

Натомість у ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII термін «майно» вжито без вказівки про кошти.

Отже, виконання рішення за місцезнаходженням майна в розумінні вимог ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII не передбачає можливості виконання рішення за місцезнаходженням коштів.

На переконання суду, положення ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII, що стосуються виконання рішення за місцезнаходженням майна, розроблені для найбільш швидкого та ефективного доступу державного виконавця до майна, з метою його опису та примусової реалізації, натомість арешт коштів на рахунках не вимагає особистої присутності державного виконавця та може бути здійснений навіть за умови значної віддаленості установи банку.

З огляду на зазначене, ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII не поширює свою дію на випадки стягнення грошових коштів, що знаходяться на рахунках банківських установ.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що відповідач протиправно, всупереч чинного законодавства України прийняла до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в неї достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2018 ВП №56672302 прийнята відповідачем не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України суд у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а тому для повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне в силу ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимоги та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2018 ВП №56672302.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 157, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2018 ВП №56672302, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, вул. Юрія Поправки, 6, оф. 15, м. Київ, 02094) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Вжиті ухвалою суду від 01.08.2018 заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко