Справа № 229/2166/18
Суддя: Петров Є. В.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 229/2166/18
Номер провадження 2-а/229/46/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 р. Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Цукаревій К.А.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області про оскарження правового акту індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності,

В СТ А Н О В И В:

До суду звернувся позивач по справі з позовом щодо оскарження правового акту індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачем винесено постанову НК №93007 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а саме, що ніби то позивач здійснив правопорушення, а саме порушив п.2.4. та 15.9. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 вважає, що постанова не відповідає вимогам законодавства та не відображає обставини справи з огляду на таке. Рухаючись по вул. Дружби у напрямку перехрестя з вулицею Потьомкіна, був зупинений інспектором поліції, який жезлом вказав місце зупинки серед двох припаркованих перед перехрестям авто. Позивач зупинив транспортний засіб дотримуючись вимог п.2.4. та 15.9. ПДР. Однак, на думку інспектора, позивач порушив Правила дорожнього руху, а саме п.2.4. та п. 15.9. Було складено постанову НК № 039977 від 22.05.2018 року при притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255,00 грн. також не погоджувався з тим, що при винесенні постанови відповідач скористався так званим "спрощеним підходом", що суперечить п. 24. Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року.

Ухвалою суду від 06 червня 2018 року було відкрито провадження по справі.

В судове засідання з'явився позивач по справі, позов підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що інспектор поліції, при визначенні порушень ПДР, не проводив замірів відстані між авто та перехрестям за допомогою сертифікованих технічних приладів, що унеможливлює точно визначити відстань.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Однак в судовому засіданні, яке відбулось 18.06.2018, з позовом не погодився, не визнав його. Додатково вказав, що тільки зупинив автотранспортний засіб, за кермом якого находився ОСОБА_1, однак не вказував на те місце, де він зупинився. Не проводив замірів за допомогою технічних приладів або інших вимірювальних засобів, між авто та початком перехрестя.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень кодексу адміністративного судочинства України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, принципом верховенства права приходить до наступного.

ОСОБА_1 є власником автотранспортного засобу ЗАЗ 110217 державний номер НОМЕР_1. Інспектором СРПП Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП у Донецькій області капітаном поліції Коваль О.С. було складено постанову НК № 930077 від 22.05.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. До адміністративної відповідальності ОСОБА_1 притягнуто за порушення п. 2.4. та п. 15.9. ПДР.

У п.п. ґ 15.9. Правил дорожнього руху вказано, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КпАП України відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив складену інспектором постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 19 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Як закріплено в ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 7 КУпАП. Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 245 КУпАП встановлює, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як закріплено ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Судом встановлено, що на підтвердження відстані зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1, до найближчого перехрестя, відповідачем не було надано доказів. Не було надано, за допомогою, якого технічного приладу чи іншого сертифікованого вимірювального пристрою було встановлено порушення дозволеною відстані місця зупинки від перехрестя. Суд вказує, що належним доказом доведення правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від краю перехрестя. Проте жодних даних замірів суду відповідач не надав.

З огляду на це, суд вважає, що вина ОСОБА_3 не була доведена при винесенні постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Оскільки, відповідач не зміг надати суду доказів, що ОСОБА_1 дійсно порушив встановлену відстань зупинки до перехрестя. Отже, постанова підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача про публічне вибачення через ЗМІ. Суд вказує, що даний засіб захисту права може бути застосовано, якщо відповідач поширив неправдиві або такі, що принижують честь і гідність позивача відомості. В порушення вимог ст. 77 КАС України позивач не надав суду доказів, що з боку відповідача було розповсюджено неправдиві відомості про позивача. Відповідно, в цій частині позову, суд не задовольняє вимоги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 17, 52, 71, 159-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області про оскарження правового акту індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову НК 930077 від 22 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення складену інспектором СРПП Дружківського ВП Коваль Олександром Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 284 КУпАП визнати недійсною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дружківський міський суд до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 08 серпня 2018 року

Суддя: Є. В. Петров