Справа № 826/12727/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 серпня 2018 року м. Київ № 826/12727/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. ознайомившись з заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській

області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма

«Лугстройексперт»

про підтвердження адміністративного арешту майна платника податків

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із зверненням, в йому просить суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Лугстройексперт».

Розглянувши звернення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та додані до нього матеріали, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 160 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У відповідності до п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів "Згідно з оригіналом", назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії, що проставляється у лівому нижньому куті документа. Одночасно підпис відповідальної особи на документі має бути засвідчений відбитком печатки організації (п.5.26 цього Національного стандарту України).

Вимоги щодо документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними у паперовій формі, у Секретаріаті Кабінету Міністрів України, центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади (далі - установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням встановлено Типовою інструкцією з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55 (далі -Типова інструкція).

Відповідно до пунктів 71 та 72 Типової інструкції напис про засвідчення документа у паперовій формі складається із слів "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалу імені і прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа "Підпис". Напис про засвідчення паперової копії скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи.

Як видно з доданих до заяви додатків, позивачем не належним чином завірені копії додатків до позовної заяви.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду належним чином завірені додатки до позову або документи на підтвердження повноважень особи, яка завірила вказані додатки.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області не надано до матеріалів заяви документа про сплату судового збору. Натомість, Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області просить відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Одночасно Закон України "Про судовий збір" визначає випадки, коли судовий збір не підлягає сплаті шляхом виключення відповідних заяв із числа об'єктів справляння та судового збору та встановлення пільг щодо слати судового збору.

Суд звертає увагу, що заяву органу доходів і зборів не визначено у частині другій статті 3 Закону України "Про судовий збір", а органи доходів і зборів не мають пільг щодо сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Водночас, ставки сплати судового збору визначені статтею 4 Закону України "Про судовий збір", де вказано, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" передбачено, що з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1762 гривень.

Водночас, як вбачається зі змісту заяви, Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області просить відстрочити сплату судового збору з огляду на майновий стан заявника.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, згідно статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, в силу вимог статті 8 Закону України "Про судовий збір", органи Державної фіскальної служби України не є суб'єктами, на яких розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Отже, з урахуванням наведеного та беручи до уваги, що позивач, є юридичною особою, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 26.01.2018 у справі № К/9901/854/17.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору.

Зокрема, слід зазначити, що суд несе відповідальність за зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини третьої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків.

Вказані недоліки позивач може усунути в строк до 13 серпня 2018 року до 11 години 00 хвилин шляхом подання до суду:

- документа про сплату судового збору у розмірі 1762 грн.;

- належним чином завірені додатки до позовної заяви або документи на підтвердження повноважень особи, яка завірила вказані додатки.

З огляду на зазначене та керуючись статтями 123, 161, 283, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області залишити без руху.

2. Встановити Головному управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області строк до 13 серпня 2018 року до 11 години 00 хвилин для усунення недоліків.

3. Попередити Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про те, що невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена за правилами ст. 293-296 КАС України.

Суддя І.П. Васильченко