Справа № 824/81/18-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/81/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Косменко Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кауля-Негрич О.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо невиплати, починаючи з 24.07.2017 р. пенсії ОСОБА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити виплату пенсії з 24.07.2017 р. ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 негайно після проголошення судового рішення; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплатити заборгованість по пенсії за віком ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 негайно після проголошення судового рішення. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2018 р. відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з 17.11.2013 р. управлінням Пенсійного фонду України в Центрально-міському районі м. Горлівки Донецької області йому призначено пенсію за віком. Внаслідок проведення антитерористичної операції на території місця проживання позивача, з жовтня 2014 р. ОСОБА_3 перебував на обліку управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівка Донецької області, а з 29.12.2014 р. його поставлено на облік як внутрішньо переміщену особу в м. Чернівці. 28.07.2017 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про скасування статусу внутрішньо переміщеної особи та здійснення виплати пенсії як мешканцю м.Чернівці, у зв'язку із реєстрацією 24.07.2017 р. місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 Однак, внаслідок зняття з реєстрації позивача як внутрішньо переміщеної особи Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з 24.07.2017 р. припинило йому виплату пенсії. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області про виплату пенсії за віком, однак отримав відмову.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав наведених у відзиві на адміністративний позов. Зазначив, що гр. ОСОБА_3 належить до внутрішньо переміщених осіб, оскільки на момент проведення антитерористичної операції позивач був змушений покинути своє місце проживання. При наявності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_3 виплачувалась пенсія в органах Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з лютого 2015 року по липень 2017 року. У зв'язку із зняттям з реєстрації позивача як внутрішньо переміщеної особи та на підставі рішень органу соціального захисту населення та комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам відповідачем прийнято рішення про припинення виплати пенсії позивачу з серпня 2017 року. Таким чином, відповідач стверджує, що позивач з серпня 2017 року не має законних підстав для виплати йому пенсії.

Під час розгляду адміністративного позову судом розглянуто заяви, клопотання учасників справи та вчинено наступні процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 18.01.2018 р. відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.01.2018 р. задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 27.02.2018 року.

В судовому засіданні 27.02.2018 р. судом оголошено перерву до 07.03.2018 року.

07.03.2018 р. Чернівецьким окружним адміністративним судом прийнято ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі №824/81/18-а та призначено її до судового розгляду на 20.03.2018 року.

В судовому засіданні 20.03.2018 р. оголошено перерву до 03.04.2018 року. Однак, судове засідання 03.04.2018 р. не відбулось, у зв'язку із неявкою учасників справи.

26.04.2018 р. судом розглянуто та задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача про зупинення провадження у адміністративній справі №824/81/18-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №805/402/18 ПЗ/9901/20/18.

Ухвалою суду від 20.07.2018 р. поновлено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 24.07.2018 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов та просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно паспортних данних ОСОБА_3 з 18.10.2011 р. місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2. З 24.07.2017 р. ОСОБА_3 знято з реєстрації місця проживання Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Чернівців Чернівецької міської ради та зареєстровано за адресою в АДРЕСА_1. (а.с. 11-13).

Згідно пенсійного посвідчення № від 21.01.2014 р. ОСОБА_3 має право на отримання пенсії за віком. (а.с. 14).

29.12.2014 р. позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях про взяття на облік та призначення пенсії за віком. (а.с.58).

Згідно довідок Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради від 29.12.2014 р. № ОСОБА_3 з грудня 2014 р. взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Крім того, фактичне місце проживання вказано АДРЕСА_1. (а.с. 21, 63).

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Шевченківського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради №2947 від 27.07.2017 р. вказано, що ОСОБА_3 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа з 29.12.2014 р. та у зв'язку із реєстрацією місця проживання у АДРЕСА_1 був знятий з обліку 27.07.2017 року. (а.с. 22).

Реєстрація місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, з 24.07.2017 р. також підтверджується довідкою №3915 від 28.12.2017 р., видана Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством №14. (а.с. 17).

Позивач 26.07.2017 р. звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області із заявою про отримання пенсійних виплат як мешканцю територіальної громади м. Чернівці, у зв'язку із зміною місця реєстрації. (а.с. 103).

28.07.2017 р. ОСОБА_3 звернувся із повідомленням до відповідача про те, що у зв'язку із реєстрацією у АДРЕСА_1, ОСОБА_3 не являється внутрішньо переміщеною особою. (а.с. 85).

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці від 31.07.2017 р. №5678 ОСОБА_3, отримував пенсію за віком з липня 2016 р. по червень 2017 р. в сумі місячної виплати - 3588,04 гривні. (а.с. 16).

11.09.2017 р. ОСОБА_3 надіслано лист від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Чернівців якому повідомляється, що розгляд питання про продовження виплати пенсії можливе лише в разі взяття його на облік в органи соціального захисту населення як внутрішньо переміщеної особи. (а.с. 28).

13.09.2017 р. Мінсоцполітики надіслало лист до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці, в якому просило розглянути питання щодо виплати пенсії ОСОБА_3 (а.с. 32, 33).

21.10.2017 р. Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради направив на адресу ОСОБА_3 лист на звернення від 09.10.2017 р., в якому повідомив, що у зв'язку із скасуванням довідки від 29.12.2014 р. внутрішньо переміщеної особи, Комісія з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам припинила виплату пенсії ОСОБА_3 (а.с. 34).

24.10.2017 р. листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці позивачу роз'яснено, що продовження виплати пенсії ОСОБА_3 можливе за умови надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та рішення Комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам щодо відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. (а.с. 39).

03.11.2017 р. позивач звернувся до відповідача із скаргою, в якій просив надати інформацію щодо припинення виплати йому пенсії. (а.с. 31).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, встановлено, що з 1 кварталу 2017 р. по 3 квартал 2017 р. інформації про доходи ОСОБА_3 не має. (а.с. 41).

Судом 26.04.2018 р. зупинялось провадження у адміністративній справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №805/402/18 ПЗ/9901/20/18. Зі змісту рішення по вказаній зразковій справі судом встановлено, що правовідносини по справі №824/81/18-а та по справі №805/402/18 носять типовий характер, зокрема:

1) позивач у цій категорії справ є пенсіонер, якому/якій призначено пенсію згідно із Законом № 1058-ІV та який/яка є внутрішньо переміщеною особою;

2) відповідачем є територіальний орган Пенсійного фонду України, на пенсійному обліку якого перебуває позивач;

3) спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв'язку з припиненням територіальними органами Пенсійного фонду України виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам з підстав, які не передбачені п. 1, 3- 5 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV);

4) позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати неправомірними дії щодо припинення виплати пенсії та зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії).

Однак, згідно обставин зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права висновки Верховного Суду в цій зразковій справі підлягають застосуванню в адміністративних справах, в яких позивач:

1) є громадянином України;

2) має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою органів соціального захисту населення про взяття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи;

3) є пенсіонером та отримує пенсію, призначену їй відповідно до Закону № 1058-IV.

Поновлення виплати пенсії потребує здійснення додаткових дій позивачем.

Відповідач право позивача на отримання пенсії не заперечує.

Оскільки позивач з 27.07.2017 р. не має статусу внутрішньо переміщеної особи, який був скасований на підставі його заяви, висновки Верховного Суду не можуть бути застосовані у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними, оскільки не відповідають обставинам зразкової справи, хоча і мають ознаки типових.

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають у припинені відповідачем виплати пенсії ОСОБА_3 з червня 2017 р., який з 2014 р. перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Шевченківського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради як внутрішньо переміщена особа та був взятий на облік в Пенсійному фонді України в м. Чернівцях для виплати пенсії за віком. Припинення виплати пенсії позивачу відбулось у зв'язку із тим, що з 24.07.2017 р. ОСОБА_3 зареєстровано за адресою в АДРЕСА_1, на підставі чого було скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи. В той же час, суд не приймає аргументи відповідача щодо правомірності невиплати пенсії ОСОБА_3 після скасування довідки внутрішньо переміщеної особи. Суд вважає неприйнятними доводи відповідача щодо посилання на Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII та постанов Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року, № 509 від 01.10.2014 року, № 637 від 05.11.2014 року, оскільки скасування довідки внутрішньо переміщеної особи не визначено нормами спеціального Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як підставу для невиплати пенсії за віком.

Крім того, суд не бере до уваги аргументи відповідача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці не є належним відповідачем по справі, оскільки фактично рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_3, як внутрішньо переміщеній особі прийнято комісією з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки призначення пенсії за віком та припинення її виплати приймається на підставі рішення управління Пенсійного фонду. Однак, відповідачем з 24.07.2017 р. не виплачувалась пенсія ОСОБА_3 всупереч поданій заяві від 26.07.2017 р. про отримання пенсійних виплат як мешканцю територіальної громади м. Чернівці, на підставі зміни місця реєстрації.

Суд також вважає безпідставними твердження відповідача щодо відсутності у нього електронної пенсійної справи ОСОБА_3, оскільки відповідно до ст. 21 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа.

Судом встановлено, що згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці від 31.07.2017 р. №5678 ОСОБА_3 взято на облік та встановлено право позивача на отримання пенсії за віком згідно списку№1 (при повному пільговому стажі). А відтак обставини, що підтверджують право ОСОБА_3 на отримання пенсії за віком пенсійним органом перевірено 29.12.2014 р., під час взяття на свій облік.

Суд не приймає доводи відповідача й стосовно того, що позивачу повинна здійснюватись виплата як внутрішньо переміщеній особі, оскільки спеціальний Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить таких вимог.

На підставі вказаного суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Спірні правовідносини врегульовані: Конституцією України, Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; Законом України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207; Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб'єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України ч. 1 ст. 46 Конституції України.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058) за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст.49 Закону №1058. Так, згідно з ч.1 ст.49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абз. 2 п. 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207 (далі - Правила №207), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Згідно з абз. 2 п. 4 Правил №207 реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Шевченківського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради як внутрішньо переміщена особа з 29.12.2014 р. та у зв'язку із реєстрацією місця проживання у АДРЕСА_1 був знятий з обліку як внутрішньо переміщена особа 27.07.2017 року.

Суд звертає увагу відповідача, що згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд наголошує, що спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Водночас суд звертає увагу, що згідно ст. 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Зокрема п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону №1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала заяву про відмову від довідки.

Статус внутрішньо переміщеної припиняється в тому числі і за заявою особи, тільки громадян має право вибирати, яким статусом користуватися. З огляду на це доводи представника управління Пенсійного фонду щодо того, що позивач має отримувати виплату як внутрішньо приміщена особа, а не у зв'язку із набуттям права отримання пенсії за віком не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як скасування довідки внутрішньо переміщеної особи чи зміна місця проживання.

Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку про порушення відповідачем вимог ч.1 ст. 49 Закону №1058, оскільки з 24.07.2017 року позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав для припинення виплати пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 1 ст. 7 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд наголошує, що припиняючи виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законодавством підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з червня 2017 р. було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Судом встановлено, що згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці від 31.07.2017 р. №5678 ОСОБА_3, мав отримувати пенсію за віком в сумі місячної виплати - 3588,04 гривні. Таким чином, розмір невиплаченої відповідачем пенсії за віком (при повному пільговому стажі) ОСОБА_3, за період з червня 2017 року по липень 2018 року складає - 43056,48 грн, яка підлягає виплаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно припинено виплати, починаючи з 24.07.2017 р., пенсії за віком (при повному пільговому стажі) ОСОБА_3, а отже адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат, оскільки ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.01.2018 р. позивача звільнено від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 262 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо невиплати, починаючи з 24.07.2017 р., пенсії за віком (при повному пільговому стажі) ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити ОСОБА_3 виплату пенсії за віком (при повному пільговому стажі) з 24.07.2017 року.

4. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплатити заборгованість по пенсії за віком (при повному пільговому стажі) ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, за період з червня 2017 року по липень 2018 року в сумі 43056,48 гривень.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 371 КАС України рішення в частині присудження виплати пенсії - у межах суми стягнення за один місяць - 3588,04 грн підлягає до негайного виконання.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2018 року.

Суддя Т.М. Брезіна