Справа № 810/1934/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1934/16 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Мельничука В.П., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональні будівельні системи» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональні будівельні системи» (далі - позивач, ТОВ «Інтернаціональні будівельні системи») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 30.05.2016 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом здійснено нарахування штрафних санкцій на борг, який виник через технічну помилку, яку позивачем було усунуто, а отже притягнення платника податку до відповідальності, у випадку самостійного виявлення та виправлення помилки є протиправним.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 30.05.2016 №.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що у травні 2016 року Ірпінською ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області проведена камеральна перевірка ТОВ «Інтернаціональні будівельні системи» з питань своєчасності сплати земельного податку з юридичних осіб за 2015 рік.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт від 30.05.2016 №572/15-2/32622377 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано порушення ТОВ «Інтернаціональні будівельні системи» вимог п. 286.2 ст. 286, п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, що виявилось у несвоєчасній сплаті земельного податку з юридичних осіб за 2015 рік.

На підставі висновків Акту перевірки Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.05.2016 №, відповідно до якого за затримку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 270133,00 грн. зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 54026,60 грн.

Вважаючи складене за результатами такої перевірки податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Щодо правового обґрунтування плати за землю, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п. 286.3 ст. 286 ПК України платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За змістом п. 287.4 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем було пропущено строк сплати самостійно неправильно визначених зобов'язань з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) за 2015 рік за поданими ним деклараціями, колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що 23.01.2015 ТОВ «Інтернаціональні будівельні системи» засобами електронного зв'язку подано податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік, відповідно до якої задекларовано щомісячну суму земельного податку за січень-листопад 2015 року в розмірі 22 508, 46 грн. та за грудень 2015 року в розмірі 22 508, 40 грн.

Прийняття вказаної декларації підтверджується квитанцією №2 від 23.01.2015.

Разом з тим, позивач вказує на те, що у вказаній декларації від 23.01.2015 ним допущено арифметичну помилку та помилково вказано код КОААТУ Шевченківського району міста Києва замість коду міста Буча та в графі код органів Міндоходів помилково вказано 1031 замість 1038 (м. Буча).

У зв'язку з допущенням вказаної арифметичної помилки у податковій декларації від 23.01.2015, позивачем 29.01.2015 засобами електронного зв'язку було подано нову податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік, відповідно до якої задекларовано щомісячну суму земельного податку за січень-листопад 2015 року в розмірі 22508,46 грн. та за грудень 2015 року в розмірі 22508,40 грн.

Прийняття вказаної декларації підтверджується квитанцією №2 від 29.01.2015.

Однак, як вбачається з квитанцій №2, податкова декларація від 23.01.2016 була доставлена до податкової бази м. Ірпінь за кодом 1031, а нова податкова декларація від 29.01.2015 була доставлена до податкової бази м. Буча за кодом 1038, що спричинило відображення невірної інформації в автоматизованій системі обліку відповідача, зокрема податкові зобов'язання позивача з даного податку подвоїлися.

27 квітня 2016 року, у результаті виявлення помилки по податковим зобов'язанням з податку на землю щодо подвоєння суми сплати за землю, позивачем засобами електронного зв'язку подано нову уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік, якою зменшено податкові зобов'язання по земельному податку за 2015 рік на загальну суму 270135,23 грн.

Прийняття вказаної уточнюючої декларації підтверджується квитанцією №2 від 27.04.2016.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем з урахуванням нової податкової декларації з плати за землю від 29.01.2015 податкові зобов'язання з орендної плати за землю за 2015 рік сплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, належним чином копії яких наявні в матеріалах справи.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що позивачем було пропущено строк сплати самостійно неправильно визначених зобов'язань з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) за 2015 рік за поданими ним деклараціями є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПК України).

У відповідності до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суми податкових зобов'язань з податку на землю за 2015 рік, в розмірі, який відповідає податковій декларації від 29.01.2015, сплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та не заперечується відповідачем.

Таким чином, на момент перевірки платника та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у відповідача були відсутні підстави для застосування до позивача штрафу за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобов'язань у зв'язку із відсутню об'єкта для їх нарахування, оскільки податок на землю за 2015 рік у розмірі, визначеним прийнятим відповідачем уточненням, сплачено товариством в повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 27.05.2014 року №К/800/24315/13.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 30.05.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 09 серпня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: В.П. Мельничук,

Н.М. Троян