Справа № 805/4484/18-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 р. Справа№805/4484/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України; Головного управління Національної гвардії; Центрального територіального управління Національної гвардії України; Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність щодо не направлення заяви від 08.04.2018 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зобов`язання розглянути заяву,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України; Головного управління Національної гвардії; Центрального територіального управління Національної гвардії України; Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність щодо не направлення заяви від 08.04.2018 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зобов`язання розглянути заяву.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що Центральне територіальне управління Національної гвардії України та військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України безпідставно не направило документи для розгляду можливості виплати одноразової грошової допомоги, незважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_1 .
Отже, позивач вважає такі дії відповідачів неправомірними, просить суд визнати протиправною бездіяльність Центрального територіального управління, Головного управління Національної гвардії України щодо не направлення його заяви від 03.10.2017 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги як для розгляду по суті; визнати протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, Центрального територіального управління, Головного управління Національної гвардії України щодо не направлення заяви ОСОБА_1 від 08.04.2018 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги для розгляду по суті; визнати протиправної бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду його заяв про призначення та виплату одноразової грошової допомоги (заяви від 03.10.2017 року та від 08.04.2018 року); зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву позивача від 03.10.2017 року та від 08.04.2018 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України подати документи на розгляд відповідної комісії для прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
31 липня 2018 року від представника військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позовної заяви, посилаючись на те, що військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України були отримані документи для розгляду можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з переліком, який зазначений в заяві від 03.09.2017 року, які були направлені до Центрального територіального управління Національної гвардії України та повернуті для усунення недоліків (надання повного пакету документів) у зв`язку з тим, що згідно пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня працездатності, який встановлюється медико соціальними експертними комісіями, у розмірі, що визначається у відсотках від 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - військовослужбовцю строкової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) у період проходження ним строкової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності. Тобто не було надано документа (акти Н5, Н1), який засвідчує причинний зв`язок отриманої травми, каліцтва або поранення з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності, що підтверджується в заяві ОСОБА_2 від 03.09.2017 року (таких документів в переліку не зазначалося) про що було повідомлено ОСОБА_1 листом.
09 серпня 2018 року через відділ діловодства та документообігу від представника головного управління Національної гвардії України надійшов відзив на позовну заяву, в якому, крім іншого, зазначило, що Центральне територіальне управління Національної гвардії та військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України діяли виключно в межах повноважень та керуючись чинними нормативно правовими актами. Посилаючись на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.
Представники Міністерства внутрішніх справ України та Центрального територіального управління Національної гвардії України своїм правом щодо надання відзиву на позов не скористались.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у червні 2016 року був призваний на службу Дзержинського РВК м. Харькова. Спеціальне військове звання солдат.
З червня 2016 року по 07 грудня 2016 року позивач перебував на службі та служив у військові й частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у 2 стрілецькому батальйоні 3 стрілецькій роті, займана посада стрілець.
Під час служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у 2 стрілецькому батальйоні 3 стрілецькій роті, ОСОБА_1 з 26.08.2016 року проходив амбулаторне лікування з приводу гострого неспецифічного уретриту.
З 27 вересня 2016 року по 17 жовтня 2016 року позивач санітарно лікувався в неврології ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області». Крім того, двічі проходив консультації у провідних спеціалістів (у нейрохірурга та невропатолога). Позивачу був поставлений діагноз: вторинна вертеброгенна правобічна компресійно ішемічна радикулопатія L5, S1 корінців на тлі шгижі МХД L4-L5, протузії L5 S1 МХД, остеохондрозу в сементах L4-S1 за стійким больовим синдромом, помірним м`язово-тонічним синдромом, помірним порушенням статико динамічної функції хребта. Міопія слабкого ступеню обох очей з гостротою зору 0,8/0,7 без корекції та 1,0 з корекцією.
02 грудня 2016 року військово лікарська комісія ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області» за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 здійснила медичний огляд по результатам якого позивачу було видане свідоцтво про хворобу, згідно якого комісія постановила, що його захворювання пов`язане з проходженням військової служби, та зазначила, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
07 грудня 2016 року ОСОБА_1 був звільнений зі служби згідно наказу командира частини (по стройовій частині) № 408 у зв`язку з захворюванням пов`язаним з проходженням військової служби.
26 вересня 2017 року був здійснений огляд МСЕК, про що свідчить акт № 984. Комісія МСЕК визнала, що станом на 07.12.2016 року ступень втрати професійної працездатності позивача у відсотках становить 25%, а причина втрати професійної працездатності захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою серії АГ № 0018505, що міститься у матеріалах справи.
03 жовтня ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату йому одноразової допомоги, як особі, яка частково втратила працездатність без встановлення інвалідності.
У грудні 2017 року позивач отримав копію листа т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_3 , яке було адресоване командувачу Національної гвардії України генералу-полковнику ОСОБА_4 . У даній відповіді військової частини Національної гвардії за вих. № 6/52/3301233 від 27.11.2017 року «Про розгляд документів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги» вказано, що командування в/ч НОМЕР_1 вважає, що ОСОБА_1 як особа, яка частково втратила працездатність без встановлення інвалідності має право на отримання грошової допомоги в розмірі 50-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб, у сумі 80000 грн. відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975.
Проте не зважаючи на цей лист позивач, як особа, яка втратила працездатність без встановлення інвалідності, грошову допомогу не отримав, у зв`язку із тим, що виконуючий обов`язки Центрального територіального управління Національної гвардії України полковник І.М. Тимчишин прийняв рішення від 12.12.2017 року вих. № 6/33-1755 про повернення позивачу документів без направлення їх до Головного управління Національної гвардії України. Своє рішення він мотивував тим, що у свідоцтві про хворобу № 167-В (видано 02 грудня 2016 року, тобто у період служби ОСОБА_1 ) та у довідці МСЕК АГ № 0018505, виданої 26 вересня 2017 року «Про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках» не зазначено про причинний зв`язок отриманої травми, каліцтва або поранення з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності.
16 березня 2018 року позивачу була встановлена 3 група інвалідності, пов`язана із захворюванням, отриманим під час проходження військової служби про що свідчить виписка з акту огляду медико соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0702998, яка видана обласною медико соціальною експертною комісією № 2 м. Маріуполя 30.03.2018 року на підставі акту огляду МСЕК № 329.
Отримавши виписку МСЕК про встановлення інвалідності позивач повторно 08 квітня 2018 року надіслав заяву про виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги.
У відповіді на вищевказане повторне звернення позивача, було зазначено, що йому повертаються документи без направлення їх до Центрального територіального управління Національної гвардії в зв`язку з тим, що Порядок № 975 не розповсюджується на позивача, у зв`язку із тим, що він звільнений зі служби 07.12.2016 року, а 3 група інвалідності встановлена ОСОБА_1 пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.
Згідно статей 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце під час виконання обов`язків військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Зазначена позиція узгоджується з висновками, викладеними у рішенні Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року по справі № 21-466а14.
При цьому, застосування статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок ушкодження здоров`я, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Згідно статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28.05.2008 № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Таким чином, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб виплачується звільненим з військової служби (зборів) особам у зв`язку із інвалідністю, що настала після 01.01.2007.
Обґрунтування вказаного висновку узгоджується правовою позицією Верховного Суду України, постанова Верховне Суду України від 18 листопада 2014 року у справі №21-446а14, від квітня 2015 року у справі № 21-135а15, від 10 березня 2015 року у справі №21-563а14 та в постанові Вищого адміністративного суду України і 24 травня 2016 року у справі № 760/10882/15-а.
Таким чином, право ОСОБА_5 , як позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло з моменту встановлення інвалідності.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаний та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Отже, за умови наведеної норми Закону № 2011-ХІІ, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, яке мало місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
На час подання позивачем заяви про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, механізм розгляду таких заяв та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військкомату (далі уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку МСЕК про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку МСЕК про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Пунктом 8 статті 163 Закону № 2011-ХІІ в редакції, що діє з 01 січня 2014 року, встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Пунктами 11, 13 Порядку № 975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Оскільки позивачем передано відповідач усі документи, визначені пунктом 11 Порядку № 975 для винесення ним рішення про призначення і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, в останнього не було правових підстав для відмови в її призначенні.
Відповідно до п. 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Отже, встановлення позивачу ступеню часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності з 07.12.2016 року та встановлення ОСОБА_1 3 групи інвалідності з 16.03.2018 року помилково не сприймається відповідачами датами виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі згідно Порядку № 975, оскільки вказаний факт стався протягом двох років від первинного встановлення позивачу часткової втрати непрацездатності без встановлення інвалідності.
З огляду на вищезазначене суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного зі службою та має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання захворювання, яке пов`язане з військовою службою, яке призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також у випадку встановлення позивачу інвалідності, що передбачено ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та у розмірах відповідно до встановленої ОСОБА_1 групи інвалідності, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після проходження служби, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто з моменту встановлення ОСОБА_1 інвалідності.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративній суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто у урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а його вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Ухвалою суду від 11 липня 2018 року позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2 та п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому сторони звільняються від стягнення судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України; Головного управління Національної гвардії; Центрального територіального управління Національної гвардії України; Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність щодо не направлення від 08.04.2018 року про визнання протиправною бездіяльності щодо не направлення заяви від 08.04.2018 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зобов`язання розглянути заяву про залишення позовної заяви без руху для виконання задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Центрального територіального управління, Головного управління Національної гвардії України щодо не направлення заяви ОСОБА_1 від 03.10.2017 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги як для розгляду по суті.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, Центрального територіального управління, Головного управління Національної гвардії України щодо не направлення заяви ОСОБА_1 від 08.04.2018 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги для розгляду по суті.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду заяв від 03.10.2017 року та від 08.04.2018 року ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяви ОСОБА_1 від 03.10.2017 року та від 08.04.2018 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України подати документи на розгляд відповідної комісії для прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тарасенко І.М.