Справа № 813/5933/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2018 року № 813/5933/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу, Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, Єврейської релігійної громади «Турей Загав» («Золота Роза») м. Львова
до третя особаДержавної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради Товариство з Кабінет Міністрів України, Міністерство культури України, Відділ охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації
про визнання недійсним та скасування дозволу, зобов'язання до вчинення дій

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивачі, в особі Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу (надалі - Позивач 1), Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу (надалі - Позивач 2), Єврейська релігійна громада «Турей Загав» («Золота Роза») м. Львова (надалі - Позивач 3), звернулись до суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (надалі - Відповідач 1), управління охорони історичного середовища Львівської міської ради (надалі - Відповідач 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Кабінет Міністрів України, Міністерство культури України, відділу охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації, в якому просять суд з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог: визнати недійсним та скасування дозволу на виконання будівельних робіт від 02.07.2015 року №ІУ31; зобов'язати припинити всі будівельні, будівельно-монтажні, меліоративні, земляні та інші технічні роботи, проведення розробки будь-яких проектів на об'єкті «руїни синагоги «Турей Загав» (Золота Роза) у м. Львові.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року позовну заяву передано для розгляду в Окружний адміністративний суд міста Києва.

В подальшому, Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2016 р. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року у справі №813/5933/15 залишено без змін.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2016 року справу за №813/5933/15 прийнято до свого провадження головуючим суддя Федорчуком А.Б. та призначено судове засідання.

В подальшому відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2017 року №4018 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" справу №813/5933/15 передано на повторний автоматичний розподіл між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2017 року дану справу передано для розгляду головуючому судді Окружного адміністративного суду м. Києва Дегтярьовій О.В., суддям: Келеберді В.І., Мазур. А.С.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2017 р., справу за №813/5933/15 прийнято до свого провадження головуючою суддею Окружного адміністративного суду м. Києва Дегтярьовій О.В. та призначено до судового розгляду на 14.02.2018 р.

В подальшому відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.01.2018 року № 299 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" справу № №813/5933/15 передано на повторний автоматичний розподіл між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2018 року дану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Федорчуку А.Б.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2018 року справу за №№813/5933/15 прийнято до свого провадження суддею Окружного адміністративного суду м. Києва Федорчуком А.Б. та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження.

В обґрунтування позовних вимог Позивачі зазначають, що оскаржуваний дозвіл видано в порушенням ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. №466 оскільки управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради не було надано документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Крім того Позивачі вказують, що науково-проектну документацію на реставрацію об'єкту «руїни синагоги «Турей Загав» (Золота Роза) у м. Львові не погоджено у встановленому Законом України «Про охорону культурної спадщини», Закону України «Про охорону археологічної спадщини» порядку, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник Відповідач 1 надав суду відзив на позов, з якого зазначає, що оскаржуваний дозвіл видано відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), а отже позовні

Представник Кабінету Міністрів України надав суду письмові пояснення з яких вбачається, що оскаржуваний дозвіл видано з порушенням норм чинного законодавства у сфері охорони культурної спадщини, архітектури та містобудування, відтворення визначних об'єктів архітектурно-містобудівної спадщини; міжнародних угод; з перевищенням, встановлених законом повноважень.

Суд звертає увагу, що на час прийняття рішення по даній справі представники: управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Міністерства культури України, відділу охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації не надали свою позицію щодо предмету спору.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 02.07.2015 року видано Управлінню охорони історичного середовища Львівської міської ради дозвіл на виконання будівельних робіт №ІУ31 на об'єкті «Реставрація і консервація руїн синагоги Турей Загав (Золота Роза) у м. Львові.

Позивачі вважають спірне рішення прийнято Відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому звернулися з даним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Форма дозволу на виконання будівельних робіт, форма заяви, що подається для його отримання, перелік документів, що додаються до заяви, форма відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт, порядок видачі та анулювання дозволу на виконання будівельних робіт визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. №466 (надалі - Порядок) будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання замовником за формою згідно з додатком 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу (далі - Інспекція) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (далі - декларація) або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт; реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорії складності; видачі замовнику Інспекцією дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорії складності.

Пунктом 18 Порядку визначено, що для отримання дозволу замовник (його уповноважена особа) має право подати особисто або надіслати рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта заяву про отримання дозволу за формою згідно з додатком 5.

До заяви додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку; копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або письмова згода його власника на проведення будівельних робіт у разі реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єкта; копія ліцензії, яка дає право на виконання будівельних робіт, засвідчена в установленому порядку (подається у разі потреби); копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд; копії кваліфікаційних сертифікатів, засвідчені в установленому порядку, подаються з 1 червня 2012 р. (крім сертифікатів інженерів технічного нагляду, які подаються з дня набрання чинності цим Порядком).

Згідно п. 19 Порядку Інспекція протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви приймає рішення про надання дозволу або відмову в його видачі.

Для з'ясування всіх обставин справи, Судом витербовувались у Відповідачів матеріали, що слугували підставою для надання оскаржуваного дозволу, проте Відповідачами не надано копії матеріалів.

Судом встановлено, що Ухвалою Львівської міської ради № 522 від 26.05.2016 р. пам'ятку культурної спадщини - Руїни синагоги «Турей Загав» («Золота Роза»), розташовану на вул. І. Федорова, 27, вирішено вважати такою, що є у власності територіальної громади м. Львова.

В подальшому, рішенням Господарського суду Львівської області від 03.05.2017 р. по справі №914/340/17 задоволено позов об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу (Вашингтон, США), Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу (м. Львів), Єврейської релігійної громади «Турей Загав» («Золота Роза») м. Львова (м. Львів) до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Міністерство культури України (м. Київ), Львівська обласна державна адміністрація (м. Львів), треті особи , що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» (м. Львів), Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради (м. Львів) та визнано недійсною ухвалу Львівської міської ради № 522 від 26.05.2016 року в частині визнання права власності територіальної громади м. Львова на Руїни синагоги «Турей Загав» («Золота Роза»), розташовані на вул. І. Федорова, 27.

Крім того, зазначеним судовим рішенням встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1991 р. № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Відповідно до цього переліку у власність областей передано об'єкти у сферах: промисловості будівельних матеріалів; місцевої промисловості; поліграфічної промисловості; зв'язку; агропромислового комплексу; будівництва; житлово-комунального господарства: житлове господарство, водопровідно-каналізаційне господарство, теплове господарство, матеріально-технічне забезпечення, ремонтно-будівельні організації, шляхове господарство, багатогалузеві підприємства житлово-комунального господарства, міськелектротранспорт, комунальні автотранспортні підприємства, підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення; промисловості; готельного господарства; ритуального обслуговування; зеленого господарства; інших підприємств й організації; учбово-курсових комбінатів, машинно-лічильних станцій, комбінатів благоустрою з майновим комплексом; організації технічної інвентаризації; народної освіти; охорони здоров'я, соціального забезпечення; фізичної культури і спорту; торгівлі, громадського харчування; побутового обслуговування; майна виконкомів місцевих Рад народних депутатів; а також у сфері культури. У сфері культури за цим переліком до комунальної власності передано: організації кіновідеопрокату, концертні організації, театри, музеї, бібліотеки, центри народної творчості, культури, дозвілля, будинки і палаци культури, клуби, парки культури та відпочинку, зоопарки, атракціонні містечка, культурно-освітні училища, училища та школи мистецтв, заклади підвищення кваліфікації працівників культури, культурно-спортивні та соціально-культурні комплекси, ремонтно-виробничі комбінати, інші місцеві підприємства, об'єднання, організації та установи, крім тих, що перебувають у відомчому підпорядкуванні.

Жодні інші об'єкти, в тому числі й об'єкти культурної спадщини в комунальну власність не передано.

З огляду на викладене, як станом на час видачі оскаржуваного дозволу, так і станом на час вирішення справи, Відповідач 2 не є власником або землекористувачем земельної ділянки, на якій розташовано об'єкт руїни синагоги Турей Загав (Золота Роза) у м. Львові.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якій консолідує пп. 1 п. 20 Порядку підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу.

Отже, в порушення п. 1 ч. 4 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп. 1 п. 20 Порядку Відповідачем 1 видано оскаржуваний дозвіл за відсутності документів (документу про право власності або користування земельною ділянкою), необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу.

З аналізу матеріалів справи, Суд вважає обґрунтованим доводи Позивачів, що оскаржуваний дозвіл видано з порушенням норм ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 19, 20 Порядку.

Крім того, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам'яток: національного значення здійснюються лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації; місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.

Статус міста Львова, як історичного центру, було відображено у постанові Ради Міністрів УРСР від 12 червня 1975 р. № 297 (вона є чинною), якою створено Державний історико - архітектурний заповідник у центральній частині м. Львова. Також на виконання цієї постанови, виконавчим комітетом Львівської обласної ради трудящих 09 липня 1975 року прийняв рішення № 321, яким затверджено положення про Державний історико - архітектурний заповідник та, у додатку 1 до рішення, визначено його межі.

Львівською міською радою 24 червня 1993 року прийнято ухвалу № 27, якою встановлено межі історико - культурної заповідної території м. Львова.

З метою поліпшення збереження історичної забудови в центральній частині м. Львова, Президентом України 02 липня 1997 року прийнято Указ «Про збереження історичної забудови у центральній частині м. Львова» № 603/97, на виконання якого Кабінетом Міністрів України 15 листопада 1997 року прийнято Постанову № 1266 «Про комплексну програму збереження історичної забудови м. Львова».

Також, на 22-й конференції Комітету Світової спадщини ЮЖСКО (Кіото) у 1998 році історичний центр Львова внесений до Списку Світової спадщини, в межах та з охоронними зонами історичних ареалів, затвердженими рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1311 від 09 грудня 2005 року «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови M Львова».

Рішенням 37 Сесії Комітету Всесвітньої Спадщини ЮНЕСКО у 2013 році надано рекомендації стосовно необхідності прийняття невідкладних заходів щодо приведення режиму збереження та використання Ансамблю Львів - історичний центр до вимог ЮНЕСКО, та висловлено застереження Україні щодо неналежної охорони і захисту об'єкта - Ансамблю Львів - історичний центр, включеного до переліку Всесвітньої Спадщини ЮНПБСКО та закликано Україну невідкладно вжити заходів для збереження і належного використання об'єкта Всесвітньої Культурної Спадщини.

Вся центральна частина м. Львова (місто в мурах, середмістя), в межах якої знаходяться об'єкти проектування, є Державним історико-архітектурним заповідником, створеним Постановою Ради Міністрів УРСР від 12 червня 1975 № 297, на виконання якої, виконавчим комітетом Львівської обласної ради трудящих 09 липня 1975 року прийнято рішення № 321, яким у додатку 1, визначено його межі.

Крім того, Львівською міською радою 24 червня 1993 року прийнято ухвалу № 27, якою встановлено межі історико-культурної заповідної території м. Львова.

Також, Державний історико-архітектурний заповідник у м. Львові, постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1761, занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України національного значення (розділ «Заповідники») та є нерухомою пам'яткою національного значення.

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження від 11листопада 2009 року №1338-р "Про затвердження плану заходів, спрямованих на відновлення діяльності Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові"; головою Львівської ОДА розпорядження «Про відновлення діяльності Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові» від 17 березня 2010 року № 228/0/5-10 з описом меж заповідника.

Отже, територія на якій розташовано об'єкт руїни синагоги «Турей Загав» (Золота Роза) у м. Львові є складовою Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові.

Відповідно до частини 2 ст. 6 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належать, зокрема: ведення державного обліку об'єктів археологічної спадщини; визначення меж територій археологічних пам'яток національного значення, затвердження зон їх охорони, охоронюваних археологічних територій, історичних ареалів населених місць та встановлення режиму їх використання; здійснення нагляду за виконанням робіт з дослідження, консервації, реабілітації, реставрації, ремонту, пристосування, музеєфікації та інших робіт на об'єктах археологічної спадщини і в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць відповідно до закону; погодження проектів відведення земельних ділянок на території пам'яток та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць відповідно до закону; погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам'ятках національного значення та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць з урахуванням експертного висновку за результатами наукової археологічної експертизи зазначених проектів; видача дозволів на проведення археологічних розвідок, розкопок на території пам'ятки, в зонах охорони, на охоронюваній археологічній території, B історичних ареалах населених місць, а також на дослідження решток життєдіяльності людини, що містяться під земною поверхнею та водою; заборона будь-якої діяльності юридичних або фізичних осіб, що загрожує об'єкту археологічної спадщини або порушує вимоги законодавства про охорону археологічної спадщини, в порядку, встановленому законом; видача розпоряджень та приписів щодо охорони археологічних пам'яток, припинення робіт на таких пам'ятках, їх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо такі роботи виконуються за відсутності затверджених або погоджених відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них.

Пунктом 6.1 ДБН A.2.2.-6-2008 визначено, що науково-проектна документація на реставрацію затверджується замовником і погоджується: на пам'ятки національного значення - центральним органом з охорони культурної спадщини та спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури; на пам'ятки місцевого значення та щойно виявлені об'єкти культурної спадщини - місцевим органом охорони культурної спадщини та місцевим спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури; інвестором (за необхідності, відповідно до інвестиційного договору).

Також, п. 6.2 ДБН A.2.2.-6-2008 встановлено, що науково-проектна документація на реставрацію погоджується та затверджується після розгляду та схвалення на: науково-методичних радах з питань охорони культурної спадщини щодо пам'яток національного значення; консультативних радах з питань охорони культурної спадщини щодо пам'яток місцевого значення та щойно виявлених об'єктів культурної спадщини.

Відповідно до пункту 6.2 ДБН A.2.2.-6-2008 реставрація пам'ятки без погодженої та затвердженої науково-проектної документації не дозволяється.

Згідно витягу з протоколу засідання науково-методичної ради з питань охорони культурної спадщини Міністерства культури України від 12.04.2013 року схвально програму регенерації колишньої міської юдейської дільниці Львова та рекомендовано продовжити опрацювання науково-проектної документації по об'єктах, які входять до складу лишньої міської юдейської дільниці Львова.

У відповідності до листа Міністерства культури України від 19.02.2016 року №159/10/55-16 проект консервації та реставрації руїн синагоги Золота Роза (Турей Загав) у м. Львові на розгляд та погодження до Міністерства культури України не надходили.

З огляду на викладене, Суд вважає обґрунтованими доводи Позивачів та Кабінету Міністрів України щодо відсутності погодженої відповідно до вищезазначених норм ДБН A.2.2.-6-2008 науково-проектної документації на реставрацію об'єкту консервації та реставрації руїн синагоги Золота Роза (Турей Загав) у м. Львові.

Відповідно до правил частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що оскаржуваний дозвіл видано з порушенням норм п. 1 ч. 4 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп. 1 п. 20 Порядку та проект консервації та реставрації руїн синагоги Золота Роза (Турей Загав) у м. Львові, Суд вважає вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом: визнання протиправним та скасування дозволу на виконання будівельних робіт від 02.07.2015 року №ІУ31.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Отже, скасування такого дозволу позбавляє права на виконання будівельних робіт в силу норм ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а відтак належним способом прав позивачів є саме скасування оскаржуваного дозволу.

Таким чином позовні вимоги Позивачів в частині зобов'язання припинити всі будівельні, будівельно-монтажні, меліоративні, земляні та інші технічні роботи, проведення розробки будь-яких проектів на об'єкті «руїни синагоги «Турей Загав» (Золота Роза) у м. Львові не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. «А», «Б», «Г» ст. 2 А Статуту, Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, благочинна організація, утворена з метою просвітництва та запобігання дискримінації осіб єврейської національності через віросповідання та національність; визначення поняття «благочинні цілі» наведено у п.п. іі ст. 4А Статуту, та вказано, що це: релігійні, благочинні, наукові, літературні та просвітницькі цілі. Реалізуючи статутні цілі, Представництво Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, забезпечувало всебічне вивчення та дослідження місць, пов'язаних з історією та релігією єврейського народу. На протязі кількох років Представництвом Американського Об'єднання комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу замовлялись робота з археологічних досліджень, виготовлення документації на нововиявлені пам'ятки та державної реєстрації, замовлено та погоджено, у встановленому законом порядку, проект регенерації однієї з юдейських дільниць у м. Львові.

Також, представництво Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, забезпечувало всебічне вивчення та дослідження місць, пов'язаних з історією та релігією єврейського народу. На протязі кількох років Представництвом Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу замовлялись роботи з археологічних досліджень, виготовлення документації на нововиявлені пам'ятки та їх державної реєстрації, замовлено та погоджено, у встановленому законом порядку, проект регенерації однієї з юдейських дільниць у м. Львові. Рішенням Науково-методичної ради з питань охорони культурної спадщини від 12.04.2013 р. програму регенерації схвалено та рекомендовано продовжити опрацювання науково-проектної документації по об'єктах, які входять до складу колишньої міської юдейської дільниці Львова.

Згідно статті 6 Закону України «Про національні меншини в Україні», держава гарантує всім національним меншинам права на національно-культурну автономію: користування і навчання рідною мовою чи вивчення рідної мови в державних навчальних закладах або через національні культурні товариства, розвиток національних культурних традицій, використання національної символіки, відзначення національних свят, сповідування своєї релігії, задоволення потреб у літературі, мистецтві, засобах масової інформації, створення національних культурних і навчальних закладів та будь-яку іншу діяльність, що не суперечить чинному законодавству. Пам'ятки історії і культури національних меншин на території України охороняються законом.

Статтею 21 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», гарантовано право релігійних організацій на заснування і утримування вільно доступних місць богослужінь або релігійних зібрань, а також місця, шановані в тій чи іншій релігії (місця паломництва). Богослужіння, релігійні обряди, церемонії та процесії безперешкодно проводяться в культових будівлях і на прилеглих територіях, у місцях паломництва, в установах релігійних організацій, на кладовищах, в місцях окремих поховань і крематоріях, квартирах і будинках громадян, тощо. Таким чином, серед іншого, порушені ще й права позивачів, як представників національних меншин в Україні та релігійних організацій на вільний доступ до культових місць богослужінь, використання їх за цільовим призначенням, та здійснення культових обрядів.

У рекомендаціях Парламентської асамблеї Європи з питань захисту власності релігійних громад № 1556 (2002 р.), рекомендовано - гарантувати релігійним інститутам, власність яких була націоналізована в минулому, реституцію цієї власності у визначений термін чи якщо це неможливо, справедливу компенсацію; необхідно стежити за тим, щоб націоналізована церковна власність не приватизувалася (пункт 8).

Враховуючи те, що зазначені культові споруди розташовані на спірних земельних ділянках, згідно архівних документів, належали єврейській релігійній організації «Золота Роза», інтерес позивачів до згаданих об'єктів в повній мірі відповідає поняттю «охоронюваний законом інтерес», тлумачення якому надано у рішенні Конституційного суду № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивачів підлягають частковому задоволенню, а дозвіл на виконання будівельних робіт - скасуванню. В решті позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування дозволу на виконання будівельних робіт від 02.07.2015 року №ІУ31, а в решті позовних вимог відмовити повністю.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Об'єднання Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу (2200 Pennsylvania Avenue, NW East Tower), Представництва Американського Об'єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу (79054, м. Львів, вул. О.Кульчицької, 1, кв. 94, ), Єврейської релігійної громади «Турей Загав» («Золота Роза») м. Львова (адреса: 79008, м. Львів, вул. Федорова, 27, кв. 1, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт від 02.07.2015 року №ІУ31.

3. В решті позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук