Справа № 819/881/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/881/18

06 серпня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної ОСОБА_2 України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Апарату Верховної ОСОБА_2 України про визнання неправомірною відмови у наданні інформації по чотирьох запитах, а саме: від 20.11.2017 №№ ВСВ-9161-09-28/275-К/2017, ВСВ-9161-09-28/276-К/2017, ВСВ-9161-09-28/277-К/2017, ВСВ-9161-09-28/278-К/2017 та зобов'язання відповідача надати інформацію по чотирьох запитах, а саме: від 20.11.2017 №№ ВСВ-9161-09-28/275-К/2017, ВСВ-9161-09-28/276-К/2017, ВСВ-9161-09-28/277-К/2017, ВСВ-9161-09-28/278-К/2017.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове зсідання на 09.06.2018.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 відкладено розгляд справи на 23.07.2018 на підставі статті 205 КАС України.

Судове засідання, призначене на 27.07.2018 не проводилося у звязку із перебуванням головуючої судді Мірінович У.А. на лікарняному, розгляд справи відкладено на 06.08.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Голови Верховної ОСОБА_2 України ОСОБА_3 із чотирма запитами від 20.11.2017 №№ ВСВ-9161-09-28/275-К/2017, ВСВ-9161-09-28/276-К/2017, ВСВ-9161-09-28/277-К/2017, ВСВ-9161-09-28/278-К/2017, у яких вимагав в письмовій формі надати йому інформацію, а саме: належним чином завірені копії матеріалів Тимчасових комісій, утворених Постановами Верховної ОСОБА_2 України № 1336-VI від 19.05.2009, № 1339-VI від 19.05.2009, № 1340-VI від 19.05.2009, № 331-VI від 05.06.2018.

Листами № 12/20-133(289184) від 18.12.2017, № 12/20-134(289202) від 18.12.2017, № 12/20-135(289263) від 18.12.2017, № 12/20-136(289269) від 18.12.2017 керівник Головного управління документального забезпечення Апарату Верховної ОСОБА_2 України ОСОБА_4 повідомив позивача, що документи, які мають відношення до діяльності Тимчасових слідчих комісій Верховної ОСОБА_2 України, зазначених у запитах позивача, на зберігання до сектору формування фонду законодавчих актів не передавалися.

Позивач вважає, що Апарат Верховної ОСОБА_2 України умисно приховав від нього запитувану інформацію, як наслідок запитувана інформація не була наданою, що грубо порушує його права.

Представник відповідача 15.06.2018 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позову, та зазначає, що за результатами розгляду поданих запитів позивачу у передбачений строк надіслано законні та обґрунтовані відповіді, оскільки запитувані ним матеріали дійсно відсутні у володінні Апарату Верховної ОСОБА_2 України. Крім того, у відзиві представник відповідача вказує на те, що відсутність запитуваних позивачем матеріалів у володінні Апарату Верховної ОСОБА_2 України жодним чином не є його виною, а володіння такою інформацією не входить до його компетенції.

Позивач скористався своїм правом та подав письмові пояснення, які суд в силу приписів статей 159, 163 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розцінює як відповідь на відзив, у якому зазначив, що не погоджується із доводами відповідача з приводу відсутності запитуваних позивачем матеріалів у володінні Апарату Верховної ОСОБА_2 України, а також твердження, що володіння такою інформацією не входить до його компетенції, оскільки Положенням «Про порядок роботи з документами у ОСОБА_2 України» передбачено, що проекти постанов Верховної ОСОБА_2 України з напрацьованими документами обовязково вносяться в електронну базу даних нормативно-правових актів Верховної ОСОБА_2 України, а за це відповідає Апарат Верховної ОСОБА_2 України.

Позивач 06.08.2018 подав до суду клопотання в якому просить розглядати справу без його участі у порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без участі представника Верховної ОСОБА_2 України.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з наступних підстав.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 1 Закону «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (частина перша статті 19 Закону № 2939-VI).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктом 1 розпорядження Голови Верховної ОСОБА_2 України «Про забезпечення виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації» в Апараті Верховної ОСОБА_2 України» від 11.05.2011 № 393 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» з урахуванням конституційних повноважень Верховної ОСОБА_2 України розпорядником публічної інформації є Апарат Верховної ОСОБА_2 України стосовно інформації:

- що була отримана або створена в процесі реалізації Верховною ОСОБА_2 України, її органами повноважень, передбачених законодавчими актами, та яка знаходиться у володінні Апарату Верховної ОСОБА_2 України;

- що була отримана або створена Апаратом Верховної ОСОБА_2 України в процесі забезпечення діяльності Верховної ОСОБА_2 України та її органів, та яка знаходиться у володінні Апарату Верховної ОСОБА_2 України.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами у справі, позивач звернувся до Голови Верховної ОСОБА_2 України ОСОБА_3 із чотирма запитами від 20.11.2017 №№ ВСВ-9161-09-28/275-К/2017, ВСВ-9161-09-28/276-К/2017, ВСВ-9161-09-28/277-К/2017, ВСВ-9161-09-28/278-К/2017, у яких вимагав в письмовій формі надати йому інформацію, а саме: належним чином завірені копії матеріалів Тимчасових комісій, утворених Постановами Верховної ОСОБА_2 України № 1336-VI від 19.05.2009, № 1339-VI від 19.05.2009, № 1340-VI від 19.05.2009, № 331-VI від 05.06.2018 (арк. справи 9,11,13,15).

Надалі, листами від 18.12.2017 № 12/20-133(289184), № 12/20-134(289202), № 12/20-135(289263), № 12/20-136(289269) керівник Головного управління документального забезпечення Апарату Верховної ОСОБА_2 України ОСОБА_4 повідомив позивача, що документи, які мають відношення до діяльності Тимчасових слідчих комісій Верховної ОСОБА_2 України, зазначених у запитах позивача, на зберігання до сектору формування фонду законодавчих актів не передавалися (арк. справи 10,12,14,16).

Позивач вважає, що Апарат Верховної ОСОБА_2 України умисно приховав від нього запитувану інформацію та дав відповідь не по суті запиту, що в силу частини другої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» вважається неправомірною відмовою в наданні інформації і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Ознайомившись із відповідями відповідача від 18.12.2017 № 12/20-133(289184), № 12/20-134(289202), № 12/20-135(289263), № 12/20-136(289269) (101199) (арк. справи 10,12,14,16), суд дійшов висновку, що зазначені відповіді є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Відповідно до положень статей 87, 88 Закону України «Про Регламент Верховної ОСОБА_2 України» N 1861-VI Верховна ОСОБА_2 відповідно до частини четвертої статті 89 Конституції України може утворювати тимчасові слідчі комісії. Порядок утворення, вимоги до персонального складу тимчасової слідчої комісії визначаються в порядку, передбаченому для утворення тимчасової спеціальної комісії (частинами другою - п'ятою, сьомою та восьмою статті 85 цього Регламенту), крім особливостей, встановлених цією статтею. Зокрема, тимчасові слідчі комісії утворюються з числа народних депутатів України. Секретар та Голова тимчасової слідчої комісії обираються з числа членів тимчасові слідчі комісії народних депутатів України.

Відповідно до пункту 3.3.6 Положення «Про порядок роботи з документами у ОСОБА_2 України», затвердженого Розпорядженням Голови Верховної ОСОБА_2 України від 25.05.2006 № 448, у разі прийняття Верховною ОСОБА_2 України актів з питань, які були підготовлені до розгляду Верховною ОСОБА_2 України тимчасовою спеціальною або тимчасовою слідчою комісією, функції, передбачені пунктами 3.2.10, 3.3.2, 3.3.3, 3.3.5 цього Положення, здійснюються секретаріатом відповідної комісії або особами, які в установленому порядку забезпечують її діяльність. Зокрема, пунктом 3.2.10 вказаного положення у разі прийняття Верховною ОСОБА_2 України актів з питань, які були підготовлені до розгляду Верховною ОСОБА_2 України тимчасовою спеціальною або тимчасовою слідчою комісією на секретаріат відповідної комісії або осіб, які в установленому порядку забезпечують її діяльність покладаються функції щодо інформування щодо кожного етапу проходження законопроекту, підготовки висновків та інших супровідних документів, тиражування і вручення копій, передачі оригіналів тощо вноситься в установленому порядку до відповідних баз даних.

Розділом 11.6 Положення передбачено порядок передання справ на зберігання до архіву Верховної ОСОБА_2 України, зокрема у пунктом 11.6.1 передбачено, що закінчені діловодством справи постійного і тимчасового зберігання передаються до сектору архівного діловодства структурними підрозділами апарату після закінчення діловодного року, а секретаріатами комітетів Верховної ОСОБА_2 України та депутатських фракцій - за графіком, затвердженим Керівником апарату Верховної ОСОБА_2 України, після завершення роботи Верховної ОСОБА_2 України чергового скликання. Процесу передачі матеріалів до архіву Верховної ОСОБА_2 України тимчасовими слідчими комісіями жодним чином не регламентовано.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

В даному випадку відповідачем було надано відповіді на подані ним запити, у яких вказано про відсутність у його володінні запитуваної інформації. Крім того, аналізу зазначених вище нормативних актів не встановлено, що володіння такою інформацією входить до компетенції відповідача.

Щодо наданої позивачем, як додаткового доказу у справі із заявою від 06.08.2018 року копії листа Апарату Верховної ОСОБА_2 від 16 липня 2018 вих. №09-0030.19.15/493.1-07.18-В, суд зазначає, що останній поданий позивачем як копія документа, яка не зважаючи на те, що в супровідній заяві позивача зазначена, як "належно засвідчена копія" не містить будь - яких написів щодо відповідності такої оригіналу, а також не містить застережень, щодо відсутності оригіналу даного листа в позивача. Відповідно, позивачем подано лист Апарату Верховної ОСОБА_2 від 16 липня 2018 вих. №09-0030.19.15/493.1-07.18-В без дотримання вимог частини п"ятої статті 94 КАС Украни, а отже такий не береться судом до уваги, якщо учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу.

Поряд з цим, суд вважає, що для повного да об"єктивного з"ясування всіх обставин справи, слід надати правову оцінку і позиції позивача з приводу спірних правовідносин, яка викладена ним, з урахуванням змісту лист Апарату Верховної ОСОБА_2 від 16 липня 2018 вих. №09-0030.19.15/493.1-07.18-В, - у заяві про надання додаткових доказів від 06.08.18.

Так, позивач зазначає, що лист Апарату Верховної ОСОБА_2 від 16 липня 2018 вих. №09-0030.19.15/493.1-07.18-В підтверджує той факт, що відповідно п. 11.6.1 Положення, закінчені діловодством справи постіного і тимчасового зберігання структурними підрозділами та секретаріатами комітетів Верховної ОСОБА_2 України передаються до сектору архівного діловодства (в зв"язку із завершенням роботи Верховної ОСОБА_2 України), з огляду на що, позивачем зроблено висновок, що оскільки запити стосувались матеріалів тимчасових слідчих комісій попередніх скликань, то такі матеріали мають бути передані в сектор архівного діловодства, а не у сектор формування фондів законодавчих актів.

Поряд з цим суд зазначеє, що згідно змісту листа Апарату Верховної ОСОБА_2 від 16 липня 2018 вих. №09-0030.19.15/493.1-07.18-В, такий наданий позивачеві на його звернення з приводу постанов Верховної ОСОБА_2 України "про виділення спеціальних ордерівнародним депутатам України", а не з питань, які є предметом доказування у даній справі, а саме щодо документи, які мають відношення до діяльності Тимчасових слідчих комісій Верховної ОСОБА_2 України та за отриманням яких позивач звернувся з запитами від 20.11.2017 №№ ВСВ-9161-09-28/275-К/2017, ВСВ-9161-09-28/276-К/2017, ВСВ-9161-09-28/277-К/2017, ВСВ-9161-09-28/278-К/2017 до відповідача. Таким чином, лист Апарату Верховної ОСОБА_2 від 16 липня 2018 вих. №09-0030.19.15/493.1-07.18-В не містить інформації щодо предмета доказування, а отже не є належним доказом у справі згідно вимог ст. 72 КАС України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розглядаючи запити позивача від 20.11.2017 №№ ВСВ-9161-09-28/275-К/2017, ВСВ-9161-09-28/276-К/2017, ВСВ-9161-09-28/277-К/2017, ВСВ-9161-09-28/278-К/2017 керівник Головного управління документального забезпечення Апарату Верховної ОСОБА_2 України ОСОБА_4 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповіді відповідача від 18.12.2017 № 12/20-133(289184), № 12/20-134(289202), № 12/20-135(289263), № 12/20-136(289269) надіслані позивачу у передбачений строк, є обґрунтованими та прийнятими з урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а факт незгоди позивача із такими відповідями не свідчить про те, що відповідач приховав запитувану інформацію та порушив право позивача на доступ до публічної інформації.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКП НОМЕР_1) до Апарату Верховної ОСОБА_2 України (місцезнаходження: вул. Грушевського, 5, м. Київ 8, 01008) про визнання неправомірною відмови у наданні інформації по чотирьох запитах, а саме: від 20.11.2017 №№ ВСВ-9161-09-28/275-К/2017, ВСВ-9161-09-28/276-К/2017, ВСВ-9161-09-28/277-К/2017, ВСВ-9161-09-28/278-К/2017 та зобов'язання відповідача надати інформацію по чотирьох запитах, а саме: від 20.11.2017 №№ ВСВ-9161-09-28/275-К/2017, ВСВ-9161-09-28/276-К/2017, ВСВ-9161-09-28/277-К/2017, ВСВ-9161-09-28/278-К/2017, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.