Справа № 1640/2560/18
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. ПолтаваСправа №1640/2560/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Вязун К.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Яловець М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови від 09.07.2018 №ПЛ1316/584/АВ/П/ПТ/МГ-ФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про відсутність підстав для проведення перевірки та прийняття постанови про накладення штрафу. Зауважував, що на момент прийняття спірної постанови заробітну плату працівнику ОСОБА_5 було проіндексовано. У зв'язку з чим, за твердженням ФОП ОСОБА_3, прийняття відповідачем спірної постанови є протиправним.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на позов відповідач зазначав, що за змістом положень чинного законодавства нарахування індексації на заробітну плату працівників належить до мінімальних державних гарантій, а тому відповідачем правомірно, у спосіб та у порядку, визначених чинним законодавством, прийнято спірне рішення. Крім того, наголошував на правомірності проведення перевірки.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

20.06.2018 на адресу відповідача надійшов лист ГУ ПФ України в Полтавській області від 20.06.2018 №8617/06-23 з інформацією про використання праці найманих працівників та наявності договорів цивільно-правового характеру за період 2018 року та щодо кількості найманих працівників у роботодавців, які протягом 2017 року отримали дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки. Одним із таких роботодавців є фізична особа-підприємець ОСОБА_3

Пунктом 1 наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 21.06.2018 №102П "Про проведення заходів державного контролю" доручено посадовим особам Управління провести інспекційні відвідування ФОП ОСОБА_3

На підставі Порядку №295 та наказу від 21.06.2018 №102П відповідачем видано направлення на перевірку від 21.06.2018 №1039, яким було доручено заступнику начальника відділу з питань експертизи умов праці ОСОБА_7 провести інспекційне відвідування щодо додержання законодавства про працю в частині дотримання порядку укладення трудового договору, робочого часу, часу відпочинку, оплати праці та атестація робочого місця за умовами праці у діяльності ФОП ОСОБА_3

Направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання №1039 від 21.06.2018 року було вручено 21.06.2018 про що свідчить особистий підпис ОСОБА_3

Заступником начальника відділу з питань експертизи умов праці ОСОБА_8 було проведено інспекційне відвідування, за результатами якого складено акт від 25.06.2018 №ПЛ1316/584/АВ із зазначенням виявлених порушень та видано припис від 25.06.2018 №ПЛ1316/584/АВ/П з вимогою усунути виявлені порушення.

Акт і припис підписані та отримані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 про що свідчать його особисті підписи.

За результатами інспекційного відвідування виявлені порушення, зокрема встановлено порушення вимог статті 100 Кодексу законів про працю України. На важких роботах, на роботах із шкідливими умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами, умовам підвищеного ризику для здоров'я не встановлена підвищена оплата праці. Згідно трудового договору від 11.10.2016 прийнято на посаду електрогазозварника ОСОБА_9 Відповідно Додатку 1 (розділу VI "Оброблення металу"), затвердженого Постановою КМУ №1290 від 17.11.1997 (із змінами) посада електрогазозварника відноситься до шкідливих і важких умов праці. Заробітна плата має нараховуватись в підвищеному розмірі. Конкретний розмір доплат визначається на підставі атестації робочих місць за умовами праці та оцінки праці на них.

Відповідно до книги по нарахуванню заробітної плати за період січень - червень 2017 року нарахування заробітної плати електрогазозварнику ОСОБА_9 проводилось з розрахунку посадового окладу 32100,00 грн. За даних умов у червні - серпні 2017 року має нараховуватись індексація (К - 3,7). Також у вересні 2017 року проведено підвищення заробітної плати на 20,00 грн (посадовий оклад становить 3230,00 грн), проте сума індексації (К - 6,9) перевищує суму підвищення заробітної плати, тому працівники не втрачають право на індексацію. Під час проведення інспекційного відвідування було проведено донарахування індексації заробітної плати електрогазозварнику ОСОБА_9 та проведено виплату на загальну суму 284,27 грн по відомості на виплати грошей за №3 від 25.06.2018.

09.07.2018 відповідачем було винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу ПЛ1316/584/АВ/П/ПТ/МГ-ФС. Постанову про накладення штрафу отримано ФОП ОСОБА_3 про що свідчить особистий підпис останнього.

Позивач не погодився із зазначеною постановою, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Щодо твердження позивача про відсутність підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", для проведення перевірки суд зазначає наступне.

Основними нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини є: Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"" від 26.04.2017 №295.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці /далі - Положення №96/, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295.

Відповідно до пункту 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку, інших документів законодавством не передбачено.

Відповідно до пункту 5 Порядку №295 за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлених неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, проводяться інспекційні відвідування.

Як встановлено судом, підставою для проведення інспекційного відвідування ФОПА ОСОБА_3 став лист ГУ ПФ України в Полтавській області від 20.06.2018 №8617/06-23.

Направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання №1039 від 21.06.2018 року було вручено 21.06.2018 про що свідчить особистий ОСОБА_3

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення /пункт 19 Порядку №295/.

За результатами відвідування був складений акт від 25.06.2018 №ПЛ1316/584/АВ із зазначенням виявлених порушень, та видано припис від 25.06.2018 № ПЛ1316/584/АВ/П з вимогою усунути виявлені порушення.

Відповідно до пункту 20 Порядку №295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Акт і припис підписані та отримані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 про що свідчать його особисті підписи.

Отже, перевірку позивача проведено Управлінням Держпраці у Полтавській області правомірно за наявності підстав, визначених Порядком №295, у межах повноважень, визначених Положенням № 96.

Щодо виявлених відповідачем у ході проведення інспекційного відвідування порушень суд зазначає наступне.

За результатами інспекційного відвідування виявлені порушення, зокрема встановлено порушення вимог статті 100 Кодексу законів про працю України. Так, на важких роботах , на роботах із шкідливими умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами, умовам підвищеного ризику для здоров'я не встановлена підвищена оплата праці. Так, згідно трудового договору від 11.10.2016 прийнято на посаду електрогазозварника ОСОБА_9 Відповідно Додатку 1 (розділу VI "Оброблення металу"), затвердженого Постановою КМУ №1290 від 17.11.1997 (із змінами) посада електрогазозварника відноситься до шкідливих і важких умов праці. Заробітна плата має нараховуватись в підвищеному розмірі. Конкретний розмір доплат визначається на підставі атестації робочих місць за умовами праці та оцінки праці на них.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою статті 2 Закону України "Про оплату праці" та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Статтею 100 КЗпП України установлено, що на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними, географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України.

На основі статті 100 КЗпП України Генеральна угода про врегулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні передбачає доплати за роботу у важких і шкідливих умовах праці у розмірі 4, 8 і 12 % тарифної ставки (окладу) а за роботу в особливо важких і особливо шкідливих умовах праці - у розмірі 16, 20 і 24% тарифної ставки (окладу)

Тобто право на встановлення доплати за несприятливі умови праці виникає у працівника не за професією, за якою він працює, не за посадою, яку він обіймає, а за виконання відповідних видів робіт, на яких визнано важкі та шкідливі, або особливо важкі та особливо шкідливі умови праці згідно з атестацією робочого місця.

Перелік конкретних робіт, робочих місць і розміри доплат за несприятливі умови праці є додатком до колективного договору підприємств, організацій та відокремлених підрозділів і затверджуються одночасно із заходами щодо поліпшення умов праці.

Відповідно до Типового положення про оцінку умов праці на робочих місцях та порядку застосування галузевих переліків робіт, на яких можуть встановлюватись доплати робітникам за умови праці, в цілях обґрунтованого визначення розмірів доплат за роботу в тяжких та шкідливих, особливо тяжких та особливо шкідливих умовах праці передбачено певний порядок оцінки фактичних умов праці на робочих місцях та застосування галузевих переліків робіт, де можуть здійснюватись відповідні доплати.

Також, відповідно до Листа міністерства соціальної політики України від 25.05.2017 №1545/0/101-17/28 доплата до розміру мінімальної заробітної плати є обов'язковою виплатою, яка здійснюється згідно із законодавством і відноситься до додаткової заробітної плати. Зазначена доплата враховується при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з Постановою обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Також за результатами інспекційного відвідування було встановлено порушення частини шостої статті 95 КЗпП України та статті 33 Закону України "Про оплату праці" щодо проведення індексації заробітної плати.

Так, згідно книги по нарахуванню заробітної плати за період січень - червень 2017 року нарахування заробітної плати електрогазозварнику ОСОБА_9 проводилось з розрахунку посадового окладу 3210,00 грн. За даних умов у червні - серпні 2017 року має нараховуватись індексація (К - 3,7). Також у вересні 2017 року проведено підвищення заробітної плати на 20,00 грн (посадовий оклад становить 3230,00 грн), проте сума індексації (К - 6,9) перевищує суму підвищення заробітної плати, тому працівники не втрачають право на індексацію. Під час проведення інспекційного відвідування було проведено донарахування індексації заробітної плати електрогазозварнику ОСОБА_9 та проведено виплату на загальну суму 284,27 грн по відомості на виплати грошей за №3 від 25.06.2018.

Поняття мінімальних державних гарантій в оплаті праці міститься у статті 12 Закону України "Про оплату праці", частиною першою якої передбачено, що норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про оплату праці" норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості /стаття 9 Закону України "Про оплату праці"/.

Статтею 2 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що на основі соціальних стандартів визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги.

Мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою /стаття 11 Закону України "Про оплату праці"/.

Отже, індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці, і державною соціальною гарантією, оскільки стосується працівників і їх сімей.

Водночас, статтею 95 КЗпП України визначено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Індексація заробітної плати працівникам нараховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" №1078 від 17.07.2003 /далі - Порядок №1078/.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, що не мають разового характеру. До індексованих доходів належить оплата праці працівників установ, організацій, що включає оплату праці за виконану роботу відповідно до тарифних розцінок (окладів), доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №816/2325/16 (номер в ЄДРСР 73355617).

На противагу доводам позивача щодо відсутності підстав для накладення штрафу (у зв'язку з усунення порушення до дня прийняття оскаржуваної постанови) суд зазначає, що відповідно до пункту 29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини 2 Порядку штрафи накладаються в тому числі начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками /далі - уповноважені посадові особи/.

Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Цим Порядком передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу /далі - справа/.

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Форма постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами затверджена наказом Міністерства соціальної політики України 02.02.2016 №67.

З урахуванням вищевикладеного, рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу №ПЛ1316/584/АВ/П/ПТ/ТД/МГ від 26.06.2018 вирішено призначити розгляд справи на 09 липня 2018 року.

Листом Управління від 26.06.2018 №02-12/3193 фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 проінформовано про розгляд справи про накладення штрафу, що відбудеться 09.07.2018 о 14.00 годині в Управлінні за адресою м. Полтава вул. Пушкіна, 119.

Зазначений лист ФОП ОСОБА_3 отримав 26.06.2018 про що свідчить його підпис та дата.

На розгляді справи про накладення штрафу ФОП ОСОБА_3 був присутній. За результатами розгляду справи 09.07.2018 було винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу ПЛ1316/584/АВ/П/ПТ/МГ-ФС. Постанову про накладення штрафу підписано самим ФОП ОСОБА_3 про що свідчить особистий підпис останнього.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про дотримання відповідачем Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти, викладені у позовній заяві, а тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки його доводи не спростовують встановлених у судовому засіданні обставин справи, а, отже, у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити.

Таким чином, позивач скористався правом на звернення до адміністративного суду і його право не може бути обмежене; заявлені ФОП ОСОБА_3 вимоги розглянуті судом по суті. Проте, враховуючи відсутність протиправності у діях відповідача під час прийняття оскаржуваної постанови, підстави для задоволення позову відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підстав вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, Полтавська область, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13 серпня 2018 року.

Суддя К.І. Клочко