Справа № 175/2239/18
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/2239/18
Провадження № 2-а/175/33/18
Справа № 175/2239/18-а
Провадження № 2а/175/33/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Іщенко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, Інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати дії інспектора 2-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної за ч. 5 ст. 122 КУпАП протиправними, постанову інспектора 2-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ЕАА № 427035 від 02 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Інспектор 2-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 не зявився, надав суду письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, ознайомившись з письмовими запереченнями відповідача, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пункт 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 289 КпАП України - скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Встановлено, що Інспектором 2-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 при несенні служби 02 червня 2018 року о 18-37 год. було виявлено правопорушення, а саме ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Хонда» державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив стоянку на місці для інвалідів без позначки інвалідності на авто та не мав посвідчення інваліда, чим порушив п.8.4(г) ПДР України (а.с.6). За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до ОСОБА_1 Інспектором було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 1020 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 427035 від 02 червня 2018 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду відзив на позов сд-диск з відеозаписом (а.с.25) на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.8.4(г) ПДР України наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП наступає у разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

Відповідачем до відзиву надано диск з відеозаписом подій з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції. Так, з відеозапису вбачається, що водій транспортного засобу «Хонда» з державним реєстраційним номером АЕ8870ВТ здійснив зупинку в паркувальній зоні магазину «Спортмастер» за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 1-а, поблизу паркувального місця «Для інвалідів». З відеозапису також встановлено, що на місці паркування позивача були відсутні вертикальна табличка (табличка 7.17) до дорожнього знаку в даному випадку до знаку місце для стоянки (знак 5.38) або знак зона стоянки (знак 5.39) згідно п.8.4 підпункт г) (інформаційно-вказівні знаки), що прямо передбачено підпунктом п.8.4(е) Правил дорожнього руху України (таблички до дорожніх знаків). При цьому, виконання горизонтальної розмітки згідно п.34.1 (розмітка 1.30) виконана з порушенням ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні умови», та суперечить малюнку А.7 номер 1.30, що також підтверджується фотокарткою (а.с.7).

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач умисно або з необережності порушив п. 8.4 ПДР України. Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано. Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а тому оскаржувана постанова від 02 червня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 3 ст. 293 КУпАП передбачено, що одним з рішень, яке приймає орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення є скасування постанови та закриття справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 289 КпАП України, п. 8.4 Правил дорожнього руху ст. ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, Інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати дії інспектора 2-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної за ч. 5 ст. 122 КУпАП протиправними.

Постанову інспектора 2-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ЕАА № 427035 від 02 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення (п.п.15.5 п.15 п.1 Розділу VII Перехідні положення КАС України). Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.М. Озерянська