Справа № 389/1337/18(2-а/389/39/18)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2018 року справа № 389/1337/18(2-а/389/39/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. ,розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року (головуючий суддя у 1 інстанції - Ткаченко Б.Б., рішення ухвалено у залі судового засідання Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області в м. Знам'янка, 11 липня 2018 року) у справі №389/1337/18(2-а/389/39/18) за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Подоляна Віктора Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Подоляна Віктора Васильовича (далі-відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №211348 від 06.05.2018 року за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на винесення судом упередженого рішення, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з обставинами, викладеними в постанові не погоджується, оскільки порушення ПДР, зазначене поліцейським в постанові ним не вчинювалося. Зазначив, що відсутні докази скоєного ним правопорушення. Крім цього відповідач позбавив його можливості скористатися юридичною допомогою адвоката.

Особи, які беруть участь у справі про дату і місце розгляду справи повідомлені належним чином, жодних клопотань чи заяв до суду не надали, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, 06 травня 2018 року поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Подоляном Віктором Васильовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №211348 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

За змістом цієї постанови, 06.05.2018 року о 20.55 год. позивач, керуючи автомобілем JPEL ASTRA, номерний знак НОМЕР_1, в м. Кропивницький, на перехресті вул. Вокзальна та вул. Габдрахманова здійснив рух на заборонний сигнал світлофора (поєднання червоного та жовтого), чим порушив п.8.7.3 «є» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП (а.с. 4).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.122 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з підпунктом «є» п.8.7.3 Правил дорожнього руху поєднання червоного і жовтого сигналів світлофора забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, причиною притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним пп. «є» п.8.7.3 ПДР України.

Частиною 3 статті 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається, зокрема, в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою і п'ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, розгляд якого, відповідно до КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, то поліцейський мав право виносити постанову на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах справи міститься відеозапис вчиненого позивачем правопорушення, з якого вбачається, що позивач був зупинений працівниками поліції у зв'язку з вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме проїзду перехрестя під час поєднання червоного і жовтого сигналів світлофора, який забороняє рух через перехрестя. Під час розгляду справи інспектор поліції представився, зазначив причину зупинки транспортного засобу, керованого позивачем, роз'яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, в тому числі право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката та повідомив, що відносно позивача буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення у зв'язку з вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

При цьому, позивач зазначив, що поспішав до сестри, яка має захворювання у вигляді цукрового діабету, а тому проїхав на жовтий сигнал світлофора та не заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, вибачався за скоєне правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказом в справі про адміністративне правопорушення може бути пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи позивача про дотримання ним ПДР, неправомірної поведінки інспектора поліції, що проявлялась у не представленні, зневажливому ставленні до нього, не роз'ясненні права скористатись юридичною допомогою, про що позивач зазначає як у позові, так і в апеляційній скарзі, спростовуються відеозаписом скоєного правопорушення.

Також, доводи позивача про те, що в постанові не відображено відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного право рушення, а тому вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, спростовуються самою постановою, яка наявна в матеріалах справи, оскільки зі змісту зазначеної постанови вбачається, що правопорушення вчинене позивачем 06.05.2018 року о 20 год. 55 хв. на перехресті вулиць Вокзальної та Габдрахманова у м. Кропивницький.

Посилання позивача на те, що він здійснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора не спростовує факту скоєння ним адміністративного правопорушення з огляду на те, що пунктом 8.7.3 «г» ПДР передбачено, що жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом 8.10 ПДР передбачено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Оскільки, згідно з пп. «є» п.8.7.3 ПДР поєднання червоного і жовтого сигналів світлофора забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу, то позивач мав стояти перед світлофором та починати рух на ввімкнення наступного - зеленого сигналу.

Таким чином, пояснення, які надавалися позивачем, не спростовують факту виявленого порушення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №211348 від 06.05.2018 року за ч.2 ст.122 КУпАП є законною, прийнятою відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 242, 243, 272, 286, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 липня 2018 року у справі №389/1337/18(2-а/389/39/18) за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Подоляна Віктора Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 13 серпня 2018 року та відповідно до ч.3 ст.272, ст.286 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва