Справа № 804/2697/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року Справа № 804/2697/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі судового засідання: Конєвої С.О. Зіненко А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 102 131,86 грн., -

ВСТАНОВИВ:

12.04.2018р. Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулося з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа: Криворізька південна об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області та просить стягнути з відповідача суму новоствореного податкового боргу в розмірі 102 131,86 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в інтегрованих картках платника податків ФОП ОСОБА_3 обліковується сума новоствореного податкового боргу в орендній платі з фізичних осіб у сумі 102 131,86 грн., який виник у зв'язку з несплатою у встановлені терміни самостійно задекларованих грошових зобов'язань згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 08.02.2017р. у сумі 95 954,40 грн., а також пені, нарахованої згідно ст. 129 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань за податковою декларацією з плати за землю № від 20.02.2015р. за період з 30.12.2015р. по 07.02.2017р. в сумі 6 177,26 грн. Позивач зазначає, що у зв'язку з несплатою до бюджету податкового боргу контролюючим органом відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України було сформовано податкову вимогу форми "Ф" від 22.06.2015р. №523-23, яка була направлена відповідачеві, проте податковий борг залишився не сплаченим, а тому позивач просить стягнути вказану суму податкового боргу у судовому порядку у відповідності до вимог ст.ст. 19-1, 20, 87 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 17.04.2018р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому, зазначеною ухвалою зобов'язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду (а.с.2).

Відповідач про дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином 25.04.2018р. у відповідності до вимог ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України, на виконання ухвали суду від 17.04.2018р. відзив на позов у строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, не надав (а.с.24).

Третя особа про дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином 24.04.2018р., що підтверджується поштовим повідомленням, на виконання ухвали суду від 17.04.2018р. пояснення на позов у строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, не надала (а.с.23).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Частиною 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий орган є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Статтею 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Із наданих документів судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: 50099, АДРЕСА_1, перебуває на обліку в Криворізькій південній об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області як платник земельного податку, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами (а.с. 9-17).

08.02.2017р. відповідачем до органів ДПС була подана податкова декларація № з плати за землю за 2016 рік на загальну суму 95954,40 грн. із розбивкою помісячної сплати з січня по грудень у розмірі 7996,20 грн. (а.с. 9-10).

Згідно наданого розрахунку суми позову, відповідач має податковий борг за податковою декларацією з плати за землю за період з січня по грудень 2016р. на загальну суму 95954,40 грн. (а.с. 7).

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця..

Таким чином, з урахуванням вказаної норми відповідач повинен був сплатити суми грошового зобов'язання за податковою декларацією з плати за землю за 2016р.: за січень 2016р. - у строк до 02.03.2016р., отже податковий борг виник - 03.03.2016р., за лютий 2016р. - у строк до 30.03.2016р., отже податковий борг виник - 31.03.2016р., за березень 2016р. - у строк до 30.04.2016р., отже податковий борг виник - 03.05.2016р., за квітень 2016р. - у строк до 30.05.2016р., отже податковий борг виник - 31.05.2016р., за травень 2016р. - у строк до 30.06.2016р., отже податковий борг виник - 01.07.2016р., за червень 2016р. - у строк до 30.07.2016р., отже податковий борг виник - 31.07.2016р., за липень 2016р. - у строк до 30.08.2016р., отже податковий борг виник - 31.08.2016р., за серпень 2016р. - у строк до 30.09.2016р., отже податковий борг виник - 01.10.2016р., за вересень 2016р. - у строк до 30.10.2016р., отже податковий борг виник - 31.10.2016р., за жовтень 2016р. - у строк до 30.11.2016р., отже податковий борг виник - 01.12.2016р., за грудень 2016р. - у строк до 30.01.2017р., отже податковий борг виник - 31.01.2017р. (з урахуванням вихідних та святкових днів).

А оскільки зі змісту копії податкової декларації по платі за землю за 2016р. видно, що її подано до органів ДПС замість лютого 2016р. у лютому 2017р., а, відповідно, і податковий борг за вказаною декларацією виник на всю суму боргу за період з січня по грудень 2016р. у розмірі 95954,40 грн. з 08.02.2017р. (у день подання такої декларації) (а.с. 9-10).

Також на суми податкового боргу минулих періодів, контролюючим органом відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань у загальному розмірі 6177,26 грн., а саме:

- за податковою декларацією з плати за землю № від 20.02.2015р. за період з 30.04.2016р. по 07.02.2017р. у сумі 1173,79 грн.;

- за податковою декларацією з плати за землю № від 20.02.2015р. за період з 30.03.2016р. по 07.02.2017р. у сумі 1507,44 грн.;

-за податковою декларацією з плати за землю № від 20.02.2015р. за період з 29.02.2016р. по 07.02.2017р. у сумі 1650,96 грн.;

-за податковою декларацією з плати за землю № від 20.02.2015р. за період з 29.01.2016р. по 07.02.2017р. у сумі 1799,26 грн.;

-за податковою декларацією з плати за землю № від 20.02.2015р. за період з 30.12.2015р. по 07.02.2017р. у сумі 45,81 грн. (а.с. 7).

Згідно до вимог п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У вказаний строк відповідач суми узгодженого податкового зобов'язання з плати за землю не сплатив.

Згідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, на виконання вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України з метою вжиття заходів щодо погашення податкового боргу податковою інспекцією була сформована податкова вимога форми «Ю» №523-25 від 22.06.2015р. на суму 22243,61 грн., яка була 12.08.2015р. вручена відповідачеві згідно вимог п. 42.2 ст. 42 та п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с. 8).

Зазначена податкова вимога залишилася не виконана відповідачем у встановлені строки.

У відповідності до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України у інформаційному листі від 23.04.2012 р. №1044/11/13а.

Крім того, п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

У відповідності до ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком і збором.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач відзиву на позов не надав, а також і докази сплати податкового боргу у загальній сумі 102131,66 грн. в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 102 131,66 грн., а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв'язку з чим, понесені суб'єктом владних повноважень судові витрати по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 90, 132, 139, 193, 194, 205, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС в Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа: Криворізька південна об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області про стягнення 102 131,86 грн. - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (50099, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь бюджету - податковий борг по платі за землю в розмірі 102131,86 грн. (сто дві тисячі сто тридцять одна гривня 86 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва