Справа № 826/2463/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2463/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Кучми А.Ю., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк» (далі - Уповноважена особа Фонду), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), в якому просив суд:

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього дані про рахунок ОСОБА_2 (ідентиф. код НОМЕР_1) та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у встановленій законодавством формі вказані зміни і доповнення (додаткову інформацію) щодо ОСОБА_2 (ідентиф. код НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у розмірі 188000,00 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на підставі наданих уповноваженою особою змін і доповнень (додаткової інформації) скласти та затвердити зміни і доповнення до реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ КБ «Євробанк» для здійснення виплат, включивши до нього ОСОБА_2 (ідентиф. код НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у розмірі 188000,00 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та вчинити інші дії, необхідні для виплати йому відшкодування.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 квітня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича, що оформлене наказом від 10.08.2016 року №189-ОД, в частині визнання нікчемним правочину (операції) з перерахування ТОВ «Гуд Логістік» грошових коштів в сумі 188000,00 гривень з власного рахунку НОМЕР_2 на картковий рахунок позивача за НОМЕР_3 за призначенням платежу «Відрядження» та зобов'язано Уповноважену особу Фонду та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 (ідентиф. код НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у розмірі 188000,00 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні вимог до Фонду судом першої інстанції відмовлено як таких, що заявлені передчасно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині про задоволення позову, Уповноважена особа Фонду оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду та постановити нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

В частині про відмову у задоволенні позову постанова суду першої інстанції сторонами не оскаржується.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 як працівником ТОВ «Гуд Логістік», було відкрито картковий рахунок для отримання заробітної плати та інших виплат, пов'язаних з трудовими відносинами, за НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Євробанк».

Вказаний рахунок було відкрито в межах чинних договорів, укладених між ТОВ «Гуд Логістік» і ПАТ КБ «Євробанк» від 09.06.2015 року №ZP-19838/1 про обслуговування виплати заробітної плати та інших виплат працівникам клієнта в безготівковій формі та №1(ZP-19838/1) про відкриття поточних ( карткових) рахунків на користь фізичних осіб.

Згідно наказу ТОВ «Гуд Логістік» №02-100616 від 10.06.2016 року ОСОБА_2 було направлено у відрядження до м. Бішкек (Киргизстан) на термін 30 днів, та відповідно зроблено розрахунок витрат на відрядження, згідно якого загальний розмір витрат становив 223737,20 грн.

15.06.2016 року ТОВ «Гуд Логістік» було перераховано на картковий рахунок за НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Євробанк», що належить позивачу, 188000 гривень, що підтверджується випискою по поточному рахунку ТОВ «Гуд Логістік».

Рішенням Правління Національного банку України від 15.06.2016 № 70-рш/БТ віднесено ПАТ КБ «Євробанк» до категорії проблемних.

17.06.2016 рішенням Правління Національного банку України від 17.06.2016 № 73-рш віднесено ПАТ КБ «Євробанк» до категорії неплатоспроможних.

На підставі зазначеного рішення виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17.06.2016 № 1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «Євробанк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 17.06.2016 по 16.07.2016 включно та призначено Уповноважену особу Кононця В.В.

17.06.2016 Уповноваженою особою Кононцем В.В. прийнято наказ № 1 «Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк».

В подальшому, 21.06.2016 Уповноваженою особою Кононцем В.В. прийнято наказ № 26 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів», відповідно до якого вирішено здійснити перевірку договорів, укладених ПАТ КБ «Євробанк» за період з 17.06.2014 по 17.06.2016, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», утворивши для цього відповідну комісію, а комісії здійснити таку перевірку до 07.07.2016 та надати відповідні пропозиції Уповноваженій особі.

21.06.2016 Уповноваженою особою Кононцем В.В. прийнято наказ № 27 «Про перевірку вкладів фізичних осіб», відповідно до якого вирішено, зокрема, здійснити перевірку документів, пов'язаних укладанням банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб для визначення підстав можливого обмеження уповноваженою особою Фонду здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам, для чого утворено відповідну комісію, а комісії здійснити таку перевірку у строк до 07.07.2016 включно та у строк до 08.07.2016 включно скласти та подати на розгляд Уповноваженій особі відповідні пропозиції.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 07.07.2016 № 1183 продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» з 17.07.2016 по 16.08.2016 включно і повноваження Уповноваженої особи Кононця В.В.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 16.08.2016 № 215-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16.08.2016 № 1523 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» з 17.08.2016 до 16.08.2018 включно, призначено Уповноважену особу Кононця В.В. та делеговано йому всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Євробанк» з 17.08.2016 до 16.08.2018 включно.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононцем В.В. направлено ОСОБА_2 «Повідомлення про нікчемність правочину» за вих. №01-24.3/3169 від 16.08.2016 року на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якого є нікчемним переказ коштів (транзакцій), в сумі 188000,00 гривень з призначенням платежу «Відрядження», здійсненим 15.06.2016 року ТОВ «Гуд Логістік» з власного рахунку НОМЕР_2 на рахунок НОМЕР_3, що належить позивачу.

Вважаючи свої права на отримання відшкодування коштів за договором банківського рахунку за рахунок Фонду порушеним, ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог до Уповноваженої особи Фонду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання відшкодування коштів за договором банківського рахунка за рахунок Фонду, оскільки в Уповноваженої особи Фонду відсутні повноваження щодо визнання транзакції щодо перерахування коштів нікчемним правочином.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини виникли у зв'язку з невключенням позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, через визнання правочину щодо перерахування коштів нікчемним.

Відповідно до частини 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року N 4452-VI (далі - Закон N 4452-VI) фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 5 цієї статті Закону N 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом пункту 4 ч. 2 ст. 37 названого Закону Уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. 2 та п.1 ч. 4 ст. 38 Закону N 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З матеріалів справи вбачається, що позивача не включено до переліку вкладників у зв'язку із визнанням нікчемним правочину щодо перерахування коштів на поточний рахунок позивача на підставі п. 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Перевіряючи наявність підстав для такого висновку, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними (банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку).

Слід зазначити, що серед обставин, на які посилається відповідач, слід розрізняти декілька правочинів: відкриття рахунка позивачем, перерахування коштів з рахунку іншої особи в цьому ж банку та зарахування цих коштів на депозитний рахунок позивача.

При визнанні транзакції нікчемною Уповноважена особа Фонду посилається на «дроблення» вкладу іншої особи.

Мотивація Уповноваженої особи Фонду щодо надання переваг може мати сенс лише стосовно «дроблення» свого вкладу іншою особою та не підтверджує наявність підстав для визнання нікчемним правочину між позивачем і банком.

При цьому, відповідачем не зазначено, які конкретно переваги надано саме позивачу при укладанні такого договору, як і не надано доказів надання цих переваг.

Нікчемність договору відповідач пов'язує з виконанням його умов.

Таке твердження є помилковим у зв'язку з тим, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У даному випадку правочин є вчиненим, оскільки на виконання його умов сторонами було вчинено дії щодо перерахування коштів та зарахування їх на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням, копія якого міститься в матеріалах справи.

Докази недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, договір банківського вкладу не може вважатися нікчемним в силу Закону.

При вирішенні спору слід також враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Крім цього, у п. 18 постанови Пленуму від 06.11.2009 р. N 9 Верховний Суд України звернув увагу, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений ст. 228 ЦК України:1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

В матеріалах справи відсутні вироки чи інші рішення, які б встановлювали певні факти по кримінальному провадження в межах спірних правовідносин.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено існування підстав, передбачених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону 4452-VI, для віднесення спірного правочину до нікчемних.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними за умови здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було укладено договір про відкриття поточного рахунка 09.06.2015.

Рішення Правління Національного банку України № 70-рш/БТ, яким віднесено ПАТ КБ «Євробанк» до категорії проблемних, прийняте 15.06.2016, тобто після укладання договору.

Виконуючи операції з перерахунку коштів, щодо яких не існувало ніяких обмежень, банк по суті здійснював діяльність з розрахунково-касового обслуговування поточного рахунка клієнта і не брав на себе зобов'язань, які могли б спричинити його неплатоспроможність або унеможливити виконання грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково.

Відповідачем не враховано, що транзакція з перерахування коштів не є правочином. Операція з перерахування коштів є виконанням правочину, яким є договір банківського рахунка. Такий договір був укладений позивачем з банком до визнання банку проблемним та був чинним.

Посилання відповідача на те, що транзакція, яку визнано нікчемним правочином, мала наслідком збільшення витрат Фонду, пов'язаних з виведенням банку з ринку, та була проведена з порушенням законодавства не підтверджене доказами, оскільки внесення коштів на свій поточний рахунок проведено з повним дотриманням актів, які регулюють порядок здійснення розрахунково-касового обслуговування. Доказів зворотного відповідачем не надано.

Крім того, Постанова НБУ про віднесення банку до проблемних відноситься до банківської таємниці, а тому позивач не міг бути обізнаним про її існування та відповідати за дії працівників банку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону 4452-VI та ст. 228 ЦК України для віднесення правочину до нікчемних.

Таким чином, в Уповноваженої особи були відсутні підстави для визнання спірної транзакції нікчемним правочином та приходить до висновку, що дії Уповноваженої особи Фонду щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду, є протиправними.

З огляду на зазначене, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до Переліку вкладників щодо позивача як вкладника, стосовно якого необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на підставі пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді А.Ю. Кучма
А.Г. Степанюк

Повний текст постанови складено 07.08.2018