Справа № 810/3246/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року № 810/3246/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, у якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та недоплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня та стягнути таку допомогу за 2018 рік.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є інвалідом війни 2 групи, а тому у відповідності до частини п`ятої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Відповідач проти позову заперечував, надав до суду письмовий відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, щорічна разова грошова допомога до 05 травня виплачена у 2018 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України « про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і « про жертви нацистських переслідувань».

Ухвалою суду від 02.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративний справі.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що у задоволені адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 04.03.2013.

Згідно із посвідченням серії НОМЕР_1 від 04.03.2013, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

Як встановлено судом з позовної заяви, позивачу, у квітні 2018 році було виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3265,00 грн.

Вважаючи, що сума виплати є недостатньою та такою, що суперечить положенням Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача про виплату грошових коштів, які становлять різницю між фактично виплаченою сумою та сумою, яка належна йому до виплати.

За результатами звернення позивача, Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради надало відповідь, оформлену листом від 04.06.2018 № 5855, у якій зазначило, що згідно статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічна грошова допомога до 5 травня виплачується у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень.

Отже, у 2018 році розмір щорічної разової допомоги до 5 травня визначений постановою Кабінету Міністрів України №170 та становить 3265,00 грн., а тому, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 виплачено саме таку суму грошової допомоги, його права жодним чином не порушені.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції Закону від 25.12.1998), визначалося, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину п'яту було викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

В подальшому, зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 N 10-рп/2008.

Пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, 3 01 січня 2015 року встановлено, що виплата одноразової грошової щорічної допомоги до 5 травня, яка передбачена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" віднесена до компетенції та регулюється Кабінетом Міністрів України.

Так, виплата щорічної разової грошової допомоги у 2018 році виплачувалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170.

Пунктом першим зазначеної постанови встановлено, що у 2018 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Абзацом другим цього ж пункту закріплено, що районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв'язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання) у таких розмірах: інвалідам I групи - 3 685 гривень; інвалідам II групи - 3 265 гривень; інвалідам III групи - 2 845 гривень.

Тож, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, проте по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня для ветеранів війни.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Беручи до уваги той факт, що Закон України від 28.12.2014 N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то в даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний суд у своїх постановах від 03.04.2018 у справі №539/622/17 та від 28.03.2018 у справі №569/853/17.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що виплата щорічної грошової допомоги позивачу до 5 травня у 2018 році регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви насильницьких переслідувань".

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем, у квітні 2018 року ОСОБА_1, як інваліду 2 групи, який має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, було виплачено щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3265, 00 грн.

Такий факт свідчить про те, що щорічна одноразова грошова допомога до 5 травня позивачу здійснена у відповідності до норм чинного законодавства.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин норми статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки положеннями Закону України від 28.12.2014р. №79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", яким розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України та постанова Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170, яка прийнята на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України, не визнані Конституційним Судом України неконституційними, отже вони підлягали застосуванню при визначенні суми допомоги до 5 травня у 2018 році.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність своїх рішень.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, здійснюючи позивачеві нарахування та виплату одноразової допомоги до 5 травня в розмірі 3265,00 грн., діяв відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (чинного з 1 січня 2015 року) та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.