Справа № 819/614/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/614/18

31 липня 2018 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Сліворського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у акті № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 20.03.2018 (форма НТ*) та акті розслідування нещасного випадку, що стався у вересні 2014 року (форма Н-5*) щодо визнання нещасного випадку, що трапився з позивачем 07.09.2014 таким, що не пов'язаний з виконанням службових обов'язків;

- зобов'язати відповідача визнати нещасний випадок, що трапився з позивачем 07.09.2014 таким, що трапився при виконанні службових обов'язків;

- зобов'язати відповідача скласти акти Н-1* та Н-5* за фактом нещасного випадку, що стався з позивачем 07.09.2014 під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків.

Ухвалою суду від 06.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 04.05.2018.

Ухвалою суду від 04.05.2018 розгляд підготовчого засідання відкладено на підставі статті 205 КАС України.

Тернопільським окружним адміністративним судом у підготовчих засіданнях у даній справі, які проводилися 22.05.2018, 05.06.2018 оголошувалася перерва для надання сторонами додаткових доказів.

Ухвалою суду від 05.06.2018 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача визнати нещасний випадок, що трапився з позивачем 07.09.2014 таким, що трапився при виконанні службових обов'язків.

Ухвалою суду від 06.06.2018 відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача від 05.06.2018 про закриття провадження у справі №819/614/18.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 закінчено підготовче провадження, продовжено строк розгляду справи на тридцять днів та призначено справу до судового розгляду на 30.07.2018..

Тернопільським окружним адміністративним судом у судовому засіданні у даній справі, яке проводилося 30.07.2018 оголошувалася перерва до 31.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ та Національної поліції України з 1993 по 2016 роки на різних посадах. З 13.08.2014 згідно наказу начальника УМВСУ в Тернопільській області разом з іншими співробітниками був відряджений в м. Сєвєродонецьк Луганської області з метою проведення оперативно-розшукових заходів щодо розкриття тяжких та особливо тяжких злочинів в зоні АТО. Перебуваючи в м. Лисичанську та виконуючи наказ керівництва позивач, разом із іншими співробітниками, 07.09.2014 близько 11:00 год. затримав громадянина ОСОБА_4, який підозрювався у вчиненні тяжких злочинів. Під час затримання останній виривався та намагався втекти, внаслідок чого позивач до нього застосував фізичну силу, в ході чого він отримав травму у вигляді закритого перелому основної фаланги першого пальця правої кисті. З травмованим пальцем через різні причини звернувся у травмпункт м. Тернополя тільки 09.09.2014, а 18.09.2014 подав в чергову частину Тернопільського МВ офіційну заяву про спричинення тілесних ушкоджень і цього ж дня слідчим інформацію про злочин було внесено в ЄДР та розпочато розслідування кримінального провадження. Також за фактом отримання позивачем травми було призначено службове розслідування, за результатом якого 08.10.2014 складено висновок, яким визнано дане службове розслідування завершеним, а остаточне питання щодо можливого отримання травмування підполковником міліції ОСОБА_3 під час виконання службових обов'язків в зоні АТО на сході України вирішити після прийняття рішення органами слідства по кримінальному провадженню № 0002467.

Надалі, позивач зазначив, що 20.03.2018 зазначене розслідування було завершене та за його результатами складено акт розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) в вересні 2014 року форми Н-5*, в якому, зокрема, зазначено, що комісія дійшла висновку про те, що позивач отримав травму в період проходження служби, за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків. Водночас, зазначеною комісією, 20.03.2018 складено акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ*, в якому зазначено, що комісія дійшла висновку про те, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

З такими висновками, які викладені в оскаржених актах позивач не погоджується, оскільки в ході розслідування нещасного випадку Ліквідаційна комісія УМВС України в Тернопільській області отримала низку беззаперечних доказів, які підтверджують про те, що нещасний випадок трапився з позивачем при виконанні службових обов'язків. Однак, незважаючи на відповідні докази, відповідач безпідставно дійшов висновку, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 02.05.2018 (арк. справи 74-77), просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що зазначена травма позивача діагностовано 16.09.2014, тобто через 9 днів з моменту ймовірного травмування та лише через 11 днів позивач звернувся з відповідним рапортом про проведення розслідування нещасного випадку, тобто 18.09.2014, що унеможливило комісію об'єктивно дійти висновку про те, що травмування позивач дійсно отримав під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків.

Водночас, представник відповідача звернув увагу на те, що 09.09.2014 позивачу в травмпункті Тернопільської МКЛ ШД був поставлений діагноз "забій правої кісті" на підставі R-грами та зазначений діагноз був підтверджений поліклінікою СМЗ УМВС України в Тернопільській області. Однак, позивач повторно зробив R-граму у зазначеному травмпункті, внаслідок чого 16.09.2014 був поставлений позивачу інший діагноз, а саме "закритий перелом основної фаланги першого пальця правої кисті", а тому такий діагноз суперечить першому діагнозу та впливає на визначення ступеня втрати працездатності.

Таким чином, представник відповідача вважає, що в ході розслідування нещасного випадку комісія дійшла вірного висновку, що позивач отримав травму в період проходження служби, за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, як наслідок за результатами службового розслідування правомірно були оформлені оскаржені акти.

З огляду на зазначене та посилаючись на пояснення викладені у відзиві на позовну заяву від 24.04.2018 № 270 та запереченні від 31.05.2018 № 614 (арк. справи 62-67, 95-97), просив у задоволені позову відмовити.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується відповідачем у справі, що ОСОБА_3 з 1993 р. по 2016 р. проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України на різних посадах.

Відповідно до наказу УМВС України в Тернопільській області від 12.08.2014 № 206 о/с дск. позивач був відряджений в м. Сєверодонецьк Луганської області з метою проведення оперативно - розшукових заходів щодо розкриття тяжких та особливо тяжких злочинів в зоні АТО (акр. справи 14).

Згідно з пояснень ОСОБА_3 та рапорту № 14956 від 07.09.2014 (арк. справи 23) слідує те, що 07.09.2014, перебуваючи в м. Лисичанськ Луганської області, спільно з начальником СКЗ УБОЗ УМВС майором міліції ОСОБА_5 та старшим оперуповноваженим в ОВС УБОЗ УМВС капітаном міліції ОСОБА_6, а також окремими працівниками Лисичанського MB УМВС України у Луганській області здійснювали рейдові заходи по встановленню місця знаходження і затримання осіб, підозрюваних у скоєнні різного роду злочинів. Того ж дня у м. Лисичанськ по вул. Свердлова, 30/40 він спільно з співробітниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 затримали громадянина ОСОБА_4, який підозрювався у скоєнні майнових злочинів. Останній під час затримання здійснив спробу втечі, в ході чого різко вирвався від позивача, коли він тримав його за верхній одяг в ділянці плеча правою рукою, внаслідок чого він відчув сильний різкий біль великого пальця правої руки. У подальшому ОСОБА_4 був ними затриманий та доставлений до Лисичанського MB УМВС України в Луганській області.

Не розуміючи серйозності отриманої травми, позивач не звертався в лікувальні заклади у м. Лисичанську Луганської області одразу, а відправився з відрядження з м. Сєверодонецьк Луганської області в м. Тернопіль. Однак, одразу, прибувши 09.09.2014 в м. Тернопіль із відрядження останній звернувся до травмпункту Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги, оскільки травмований палець продовжував сильно боліти та погіршувався стан пальця. За результатами R-грами позивачу був поставлений діагноз "забій правої кісті".

Надалі, позивач зробив контрольну (повторну) R-граму у зазначеному травмпункті, внаслідок чого 16.09.2014 був поставлений позивачу інший діагноз, а саме "закритий перелом основної фаланги першого пальця правої кисті".

18.09.2014 до Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_3 звернувся із заявою щодо спричинення йому тілесних ушкоджень в зоні АТО на сході України. 18.09.2014 зазначене повідомлення було зареєстровано в ЄО УМВСУ в Тернопільській області під № 16214, а СВ Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області відомості з даного приводу було внесено до ЄРДР № 0002467 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 Кримінального кодексу України.

Після чого, наказом УМВСУ в Тернопільській області від 19.09.2014 № 1331 за фактами, викладеними у заяві підполковника міліції ОСОБА_3, призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування за фактом травмування заступника начальника УКР УМВСУ в Тернопільській області підполковника міліції ОСОБА_3 прийнято висновок від 08.10.2014, який затверджений начальником УМВСУ в Тернопільській області полковником міліції ОСОБА_7 08.10.2014, про завершення службового розслідування. Остаточне питання щодо можливого отримання травмування ОСОБА_3 під час виконання службових обов'язків в зоні АТО на сході України вирішити після прийняття рішення органами слідства по кримінальному провадженню № 0002467.

Надалі, листом від 04.07.2017 року № 433/05/2-2012, на звернення ОСОБА_3 від 21.06.2017 року, відповідно до функцій ліквідаційної комісії УМВСУ в Тернопільській області проінформовано, що ліквідаційна комісія не може проводити службові розслідування та здійснювати інші дії, що покладалися на діяльність працівників міліції до здійснення процедури повної ліквідації даного підрозділу. Функцією ліквідаційної комісії на даний час є виключно проведення повної ліквідації УМВСУ в Тернопільській області та підрозділів, що в нього входили. У зв'язку із цим, проведенням службового розслідування ліквідаційною комісією УМВСУ в Тернопільській області за фактом травмування неможливе. (а.с.29)

Не погодившись із таким діями ліквідаційної комісії УМВСУ в Тернопільській області, позивач звернувся до суду із позовом щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов'язати провести розслідування нещасного випадку, що стався з ним 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків, і скласти акти Н-1* та Н-5* за фактом нещасного випадку.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 у справі №819/1221/17, позовні вимоги задоволено частково, та зобов'язано ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області вирішити питання щодо проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 07.09.2014 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків. Згідно Ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 у справі №819/1221/17 залишено без змін.

Слід відмітити, що згідно змісту постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 у справі №819/1221/17, в ході судового розгляду справи, судом зокрема було встановлено наступні обставини:

"... у кримінальному провадженні № 0002467 Тернопільським обласним бюро судово-медичної експертизи було проведено судово-медичну експертизу щодо ОСОБА_3, на підставі якої, приймаючи до уваги повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань, зроблено наступний висновок експерта від 01.10.2014 року № 1445: При зверненні ОСОБА_3 за медичною допомогою 09.09.2014 року у травмпункт Тернопільської комунальної лікарні швидкої допомоги та 10.09.2014 року в поліклініку СМЗ УМВСУ в Тернопільській області, йому був діагностований забій правої кисті. При зверненні ОСОБА_3 до лікаря 16.09.2014 року, у нього, з врахуванням результатів проведеного 15.09.2014 року повторного рентгенографічного дослідження правої кисті, був діагностований закритий перелом основної фаланги першого пальця правої кисті. Це підтверджується вивченням наданих рентгенограм на його ім'я ...Утворення виявленої травми першого пальця правої кисті у ОСОБА_3 за вказаних ним обставин події 07.09.2014 року, не виключається. Вона за своїм характером не властива для утворення при падінні."

"... у ході кримінального провадження № 0002467 по факту спричинення тілесних ушкоджень було відібрано покази та оформлено відповідними протоколами допиту свідків у ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, що безпосередньо перебували з ОСОБА_3 у Лисичанському МВ ГУМВСУ у Луганській області та в зоні проведення АТО в Луганській області."

Водночас, у Постанові Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 у справі №819/1221/17, суд звернув увагу і на ті обставини, що встановлені постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 07.07.2017 року у справі № 415/3838/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка 17.07.2017 року набрала законної сили, зокрема: "07.09.2014 року, близько об 11 годині, правопорушник ОСОБА_4, перебуваючи в під'їзді будинку АДРЕСА_1, під час затримання, вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, що виявилося - у штовханні, намаганні втекти, не реагуванні на вимоги припинити протиправні дії та спричиненні співробітникові правоохоронних органів - ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості".

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, що на виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.09.2017 у справі № 819/1221/17 та згідно наказу УМВС України в Тернопільської області № 2 від 07.03.2018 Ліквідаційна комісія УМВС України в Тернопільській області провела в період з 07.03.2018 по 19.03.2018 розслідування випадку травмування позивача, яке сталося у вересні 2014 року.

20.03.2018 зазначене розслідування було завершене та за його результатами складено акт розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) в вересні 2014 року форми Н-5*, в якому, зокрема, зазначено, що комісія дійшла висновку про те, що позивач отримав травму в період проходження служби, за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків (арк. справи 15-17).

Водночас, зазначеною комісією, 20.03.2018 складено акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ*, в якому зазначено, що комісія дійшла висновку про те, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків (арк. справи 18-20).

Такий висновок комісія мотивує тим, що відсутні докази та свідки, які би підтвердили той факт, що підполковник міліції ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження в зоні АТО на сході України під час виконання службових обов'язків. Також комісія в ході службового розслідування дійшла висновку, що для визначення факту можливого отримання зазначеного травмування позивачем під час виконання службових обов'язків, необхідно провести низку слідчих дій, які відносяться до компетенції працівників СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області в ході кримінального провадження за № 0002467 від 18.09.2014.

Водночас у зазначених актах зазначено, що опитані в ході розслідування майор міліції ОСОБА_5 та капітан міліції ОСОБА_6 підтвердили факт затримання та доставляння до Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області гр. ОСОБА_4 Одночасно свідки вказали, що факт спричинення тілесних ушкоджень підполковнику міліції ОСОБА_3 громадянином ОСОБА_4 не бачили. Однак, після доставляння останнього до Лисичанського МВ, позивач скаржився на незначний біль у правій руці.

Однак, суд не погоджується із такими висновками, які викладені в оскаржених актах, внаслідок чого відповідач безпідставно дійшов висновку, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, з огляду на наступне.

З метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404 (далі - Порядок № 1346).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 3.5 Порядку № 1346 визначено, що керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Згідно з пунктом 3.8 Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Відповідно до пункту 3.9 Порядку № 1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він трапився в період проходження служби під час, зокрема:

- виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили;

- виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов'язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні

Водночас, пунктом 3.10 Порядку № 1346 визначено, що комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок, зокрема, безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо).

Суд встановив, що перебуваючи у м. Лисичанську Луганської області та виконуючи наказ керівництва від 12.08.2014 № 206 о/с дск. позивач, разом із іншими співробітниками, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6, 07.09.2014 затримав громадянина ОСОБА_4, який підозрювався у вчиненні тяжких злочинів. Під час затримання останній виривався та намагався втекти, внаслідок чого позивач до нього застосував фізичну силу, в ході чого він отримав травму у вигляді закритого перелому основної фаланги першого пальця правої кисті.

Згідно довідки № 11328 від 09.09.2014, виданої Тернопільською МКЛШД, слідує те, що зазначена травма отримана 07.09.2014 та є виробничою (арк. справи 52).

Твердження представника відповідача на те, що діагноз позивачу, а саме "закритий перелом основної фаланги першого пальця правої кисті" був поставлений лікарем за результатами повторної R-грами, як наслідок такий діагноз суперечить першому діагнозу, спростовується листом Тернопільської МКЛШД від 24.05.2018 № 632 (арк. справи 100) та висновком судово-медичну експертизу щодо ОСОБА_3 проведеної Тернопільським обласним бюро судово-медичної експертизи від 01.10.2014 року № 1445 у кримінальному провадженні № 0002467.

Слід відмітити, що висновки у листі Тернопільської МКЛШД від 24.05.2018 № 632 ".. що на доданій рентгенограмі від 09.09.2014, яка виконана в 2-х стандартних проекціях, виконаній при зверненні в травмпункт ТМКЛШД 09.09.2014, даних за пошкодження кісткової тканини черговій лікар не виявив, так як, враховуючи резорбційно - репаративні процеси, що відбуваються в мезенхімальній стадії загоєння перелому, в кісті при травмі (переломі), в термін до 7-10 днів лінія перелому може бути не виявлена, при переломах без зміщення." не суперечать висновку експертизи від 01.10.2014 року № 1445 у кримінальному провадженні № 0002467 .

Також, суд повторно наголошує, що за даним фактом 18.09.2014 відповідним слідчим було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, який внесений до ЄРДР за № 0002467, та згідно відібраних в ході слідства показів свідків, зокрема майора міліції ОСОБА_5 та капітана міліції ОСОБА_6, про що були складені відповідні протоколи допиту свідка від 07.10.2014 (арк. справи 33- 36), останні вказали на те, що про отриману травму пальця позивач повідомив їх під час затримання громадянина ОСОБА_4, який підозрювався у скоєнні майнових злочинів.

Таким чином, не заслуговують на увагу як безпідставні та необгрунтовані висновки комісії, які викладені в оскаржених актах про те, що відсутні свідки, які би підтвердили той факт, що підполковник міліції ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження в зоні АТО на сході України під час виконання службових обов'язків.

Також, суд звертає увагу на те, що комісія безпідставно посилається в оскаржених актах на те, що опитані в ході розслідування майор міліції ОСОБА_5 та капітан міліції ОСОБА_6 вказали, що не бачили факт спричинення тілесних ушкоджень підполковнику міліції ОСОБА_3 громадянином ОСОБА_4 під час затримання останнього, оскільки останнє стосується безпосередньо чи бачили особи сам факт події, та не спростовує факт отримання позивачем травми саме в ході таких подій.

Надалі, старший слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області старший лейтенант поліції Сиротюк В.М. постановою від 30.05.2017 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002467 від 18.09.2014 закрив у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та копії матеріалів зазначеного кримінального провадження направив начальнику Лисичанскього ВП ГУНП в Луганській області для складання адміністративного протоколу. Оскільки було встановлено, що ОСОБА_4, під час затримання вчиняв злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського, у зв'язку із чим в діянні ОСОБА_4, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП (арк. справи 28-29).

Як слідує з матеріалів справи, що постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 07.07.2017 провадження у справі щодо ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП закрито, у зв'язку з перебігом строків притягнення до адміністративної відповідальності (арк. справи 26).

Проте, як слідує зі змісту зазначеної постанови, що провина ОСОБА_4 - у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді, і дії останнього вірно і обґрунтовано кваліфіковані за ознаками статті 185 КУпАП - оскільки правопорушник ОСОБА_4 вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що зазначеною постановою суду встановлено, що правопорушник "... намагався втекти, вчинив фізичний опір, в ході якого, спричинив потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження, на вимоги припинити протиправні дії - не реагував ...", з огляду на що провина ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження, а також те, що зазначена постанова набрала законної сили, суд дійшов висновку, що дані обставини не потребують доказування.

Таким чином, на час складання оскаржених актів від 20.03.2018 кримінальне провадження за № 0002467 від 18.09.2014 було закрито на підставі постанови від 30.05.2017. При цьому, в ході проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні зазначений слідчий Сиротюк В.М. відібрав покази свідків, які підтвердили про те, що травму пальця позивач отримав під час виконання службових обов'язків. Надалі, матеріали кримінального провадження за № 0002467 були направлені для складання адміністративного протоколу, внаслідок чого постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 07.07.2017 встановлено, що провина ОСОБА_4 щодо підполковника міліції ОСОБА_3 - у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження.

За таких обставин, Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області відповідно до Порядку № 1346 зобов'язана була врахувати зазначені обставини під час складання оскаржених актів від 20.03.2018 та прийняти обґрунтоване рішення, однак у зазначених актах комісія надалі посилається на те, що "для визначення факту можливого отримання зазначеного травмування позивачем під час виконання службових обов'язків, необхідно провести низку слідчих дій, які відносяться до компетенції працівників СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області в ході кримінального провадження за № 0002467 від 18.09.2014". Проте, і таке посилання є безпідставним, оскільки кримінальне провадження за № 0002467 від 18.09.2014 закрито 30.05.2017, а оскаржені акти складені 20.03.2018.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи те, що судом здобуто достатньо доказів, які свідчать що у відповідача на час прийняття оскаржуваного рішення було достатньо належних та допустимих доказів, які не спростовані іншими обставинами і доказами, а отже в повній мірі підтверджують, що позивач отримав травму пальця під час виконанням ним службових обов'язків, суд дійшов висновку, що оскаржені акти (форми Н-5*) та (форми НТ*) від 20.03.2018 є необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, як такі, що прийняті з порушенням вимог частини другої статті 2 КАС України.

Водночас, відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частинами третьою та четвертою статті 245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом:

- визнати протиправними та скасувати акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 у вересні 2014 року (форми Н-5*) від 20.03.2018 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру № 1 від 20.03.2018 (форми НТ*).

- зобов'язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001) повторно розслідувати нещасний випадок, що стався 07.09.2014 року з ОСОБА_3 під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2) до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 у вересні 2014 року (форми Н-5*) від 20.03.2018 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру № 1 від 20.03.2018 (форми НТ*).

Зобов'язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001) повторно розслідувати нещасний випадок, що стався 07.09.2014 року з ОСОБА_3 під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.