Справа № 826/6962/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 липня 2018 року № 826/6962/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовомДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
доГоловного територіального управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправною та скасування постанови від 15.05.2017,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Державна податкова інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - позивач) з позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить: скасувати постанову від 15 травня 2017 року ВП №52283896, прийняту Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві про накладення штрафу на Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві повністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у справі №826/23815/15 про відновлення податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс-2012» з податку на додану вартість за червень 2015 року виконано з урахуванням наявних технічних можливостей, а саме шляхом зняття для даної декларації статусу «історія подання». Додатково представник позивача зазначив, ним подано касаційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року, а також клопотання про роз'яснення судового рішення, яке зупиняє перебіг строку встановленого судом для виконання судового рішення, а також для строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, вимог ухвали про витребування копії матеріалів виконавчого провадження №52283896 не виконав.

Враховуючи клопотання представника позивача та неявку представника відповідача, зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишним А.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №826/23815/15 від 27 липня 2016 року, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва про зобов'язання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві врахувати в обліку декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс-2012» з податку на додану вартість за червень 2015 року (реєстраційний номер - ) датою її фактичного надходження - 03 липня 2015 року та відобразити наведені в ній відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс-2012» станом на 03 липня 2015 року, 15 травня 2017 року видано постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання постанови суду станом на 15 травня 2017 року.

Незгода позивача із вказаною постановою зумовила звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 р. (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної ст. 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому, частиною 1 статті 28 Закону №1404-VIII передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Позивачем не заперечується факт отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження №52283896, а відтак і покладання на нього обов'язку щодо виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2016 року у справі №826/23815/15.

При цьому, порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений статтею 63 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, частиною 6 статті 26 цього Закону передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року, у справі №826/23815/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс-2012»до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «Мегаполіс-2012» за червень 2015 року (реєстраційний номер - ), яка оформлена листом-повідомленням від 24.07.2015 року № 13162/10-26-50-28-02 та зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві врахувати в обліку декларацію ТОВ «Мегаполіс-2012» з податку на додану вартість за червень 2015 року (реєстраційний номер - ) датою її фактичного надходження - 03.07.2015р. та відобразити наведені в ній відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку ТОВ «Мегаполіс-2012» станом на 03.07.2015 р.

27 липня 2016 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №826/23815/15 про зобов'язання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві врахувати в обліку декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс-2012» з податку на додану вартість за червень 2015 року (реєстраційний номер - ) датою її фактичного надходження - 03 липня 2015 року та відобразити наведені в ній відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс-2012» станом на 03 липня 2015 року.

Також, судом встановлено, що вказані вище судові рішення оскаржені позивачем до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2016 року відкрито виконавче провадження за касаційною скаргою позивача, однак відомості щодо зупинення виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року відсутні, а відтак остання підлягала виконанню позивачем.

Крім того, не беруться до уваги судом доводи позивача стосовно його звернення до суду з клопотанням про роз'яснення судового рішення у справі №826/23815/15.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року, відмовлено в задоволенні заяви Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про роз'яснення виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 липня 2017 року відкрито виконавче провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Станом на момент вирішення даної справи рішення судом касаційної інстанції не прийнято.

Частиною 4 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, станом на момент звернення позивача до суду із заявою про роз'яснення судового рішення) передбачено, що подання заяви про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Як зазначено вище, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року залишено без змін ухвалу суду першої інстанції, якою відмовлено в задоволенні заяви Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про роз'яснення виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року.

Відтак, з 29 листопада 2016 року, тобто з дня набрання законної сили ухвалою про відмову в роз'ясненні судового рішення для позивача поновився перебіг строку стосовно виконання судового рішення, та відповідно строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 15 травня 2017 року, станом на 15 травня 2017 року рішення суду не виконане.

При цьому, позивач стверджує, що постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у справі №826/23815/15 про відновлення податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс-2012» з податку на додану вартість за червень 2015 року виконано з урахуванням наявних технічних можливостей, а саме шляхом зняття для даної декларації статусу «історія подання», однак на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано до суду жодних доказів.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували твердження позивача стосовно виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у справі №826/23815/15.

Статтею 75 Закону №1404-VIII передбачено відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не підтверджено належними доказами факту виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у справі №826/23815/15 станом на 15 липня 2017 року, а відтак суд приходить до висновку про правомірність прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу з урахуванням наявних матеріалів справи та відповідних доказів у ній.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 263, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук