Справа № 308/7653/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/6050/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Улицького В.З. та Гулида Р.М.,
з участю секретаря судового засідання - Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):
від позивача Брик А.О., Коваль І.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 11.07.2018р. в адміністративній справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів про реадмісію (суддя суду І інстанції: Дергачова Н.В., час та місце ухвалення: 15 год. 09 хв. 11.07.2018р., м.Ужгород Закарпатської обл., дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не вказана),-

В С Т А Н О В И В:

06.07.2018р. позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив продовжити строк затримання на шість місяців відповідача громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, а саме: до 12.01.2019р. (а.с.1-4).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 11.07.2018р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.36-40).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ), який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.43-47).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом відмовлено у задоволенні заявленого позову у зв`язку із відсутністю Виконавчого протоколу до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав. Разом з тим, таку обставину не можна вважати перешкодою для реалізації укладеного міжнародного договору.
Зокрема, відповідно п.1 розділу IX Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затв. наказом МВС України № 158 від 16.02.2015р., у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.
Звідси, відсутність імплементаційного (виконавчого) протоколу не перешкоджає виконанню вищезазначеної Угоди.
Окрім цього, п.1 ст.3 Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам передбачено, що передача та прийняття осіб, які підлягають реадмісії, організуються відповідно до національного законодавства держав Договірних Сторін та міжнародного права, а також гарантованих принципів порядку, безпеки та гідності, з урахуванням гуманітарних аспектів і єдності сім`ї осіб, які підлягають реадмісії.
Під час розгляду справи в суді позивачем надані докази, які свідчать про те, що заходи, направлені на виконання рішення суду від 16.01.2018р., продовжують вживатися, а з метою встановлення особи відповідача скеровані відповідні запити, однак до теперішнього часу інформації з країни походження відповідача щодо його особи чи інших документів, необхідних для ідентифікації особи, не одержано.
Також у зв`язку із відмовою органів ДМС України щодо здійснення реадмісії відповідача, позивачем направлено запит до компетентних органів Соціалістичної Республіки В`єтнам через Департамент консульської служби МЗС України.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи в групі осіб, вчинив незаконне, поза межами пунктів пропуску перетинання державного кордону із України в Словацьку Республіку в районі 327 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Паладь Комарівці», внаслідок чого був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки.
12.01.2018р. відповідач був переданий в пункті пропуску «Павлово» Чопського прикордонного загону на територію України на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб».
16.01.2018р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської обл. прийнято рішення про затримання відповідача та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.6-7).
У подальшому 30.01.2018р. відповідач був поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України в с.Журавичі Ківерцівського району Волинської обл.
Оскільки проведення заходів реадмісії передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, процес передачі особи від одного компетентного органу до іншого, такі заходи неможливо провести без обмеження волі особи, щодо якої вони застосовуються, позивач неодноразово скеровував листи до компетентних органів, однак необхідна інформація не надходила, що об`єктивно унеможливлює підготовку документів позивачем для забезпечення подальшої передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію.
12.07.2018р. закінчується строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ, у зв`язку з чим прикордонний загін звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, на час закінчення строку утримання відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців, які незаконно перебувають в Україні, не укладений Виконавчий протокол до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, що фактично унеможливлює застосування в цьому випадку процедури реадмісії до відповідача, відсутність співпраці зі сторони відповідача, що призвело до неодержання позивачем інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства, чи документів, необхідних для ідентифікації особи з метою передачі в рамках договору про реадмісію.
За таких умов подальше затримання відповідача є неприпустимим, що підтверджено практикою Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є невірними, оскільки вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та суперечать вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.
Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Законом України від 03.09.2008р. «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану в м.Нью-Йорку 25.09.2007р.
Процедура реадмісії громадян В`єтнаму визначена нормами ст.4 цієї Угоди.

Таким чином, відповідач підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а за процедурою, яка визначена ст.29 вищевказаного Закону та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав».
Окрім зазначеного, наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16.02.2015р. затверджено Інструкцію про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб.
За приписами п.1 розділу IX вказаної Інструкції у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.
Оскільки Виконавчий протокол до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не укладений, позивачем застосована визначена чинним законодавством процедура.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки позивачем застосована до відповідача процедура реадмісії, яка підлягає обов`язковому застосовуванню у розглядуваному випадку.
Також факт неукладення Виконавчого протоколу до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не може вважатися перешкодою для виконання такого міжнародного договору.

Стосовно наявності правових підстав для продовження строку затримання відповідача колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.4).
Згідно із приписами ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців (п.11).
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (п.12).
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (п.13).

Із змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення реадмісію особи.
При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію.

Згідно матеріалів справи позивачем скеровані наступні звернення стосовно відповідача:
лист № 81/146 від 07.02.2018р. до ДМС України щодо ініціювання стандартної процедури реадмісії відповідача (а.с.9, 10), на який отримав відповідь № 8.3-1675/1-18 від 19.03.2018р. про можливість реадмісії громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам лише після укладення сторонами Виконавчого протоколу (а.с.11).
листи № 81/43 від 13.01.2018р., № 81/394 від 23.04.2018р. до надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні щодо встановлення осіб, затриманих без документів, відповіді на які позивач не отримував (а.с.12-13);
листи № 81/738 від 08.06.2018р., № 81/917 від 04.07.2018р. до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо передачі інформації до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам з метою ідентифікації затриманих осіб, відповіді на які не надходили (а.с.16-17, 19-20).

Таким чином, позивачем доведено, що на момент закінчення шестимісячного строку затримання є неможливою ідентифікація відповідача, що також унеможливлює забезпечення реадмісії відповідача.
При цьому, позивачем висвітлено, які дії та заходи вживалися ним для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію, однак такі бажаних результатів не дали.
За наявності таких мов є неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити реадмісію особи у шестимісячний строк, через що строк затримання підлягає продовженню.

Щодо доводів представника відповідача про те, що стандартна процедура реадмісії виконається територіальними органами та територіальними підрозділами ДМС України; позивач міг звернутися щодо реадмісії виключно через органи ДМС; у разі відмови таких органів у проведення реадмісії продовження строку затримання втрачає сенс, колегія суддів враховує норми процесуального закону, якими врегульовано порядок звернення до суду із розглядуваним позовом.
Так, згідно п.12 ст.289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов.
Оскільки позов про затримання відповідача був поданий ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ), тому останній вправі звертатися до суду із розглядуваним позовом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки позивачем застосована до відповідача процедура реадмісії, а також доведена необхідність продовження строку затримання відповідача, через що є наявними правові підстави для продовження строку затримання громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строком на 6 (шість) місяців, а саме до 12.01.2019р.

Враховуючи вищевказане, оцінюючи наведені обставин справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права (незастосування закону, який підлягає застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.139, 243, 271, 272, 289, 310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 11.07.2018р. в адміністративній справі № 308/7653/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) позов задовольнити.
Продовжити строк затримання громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строком на 6 (шість) місяців, а саме до 12.01.2019р.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
Р. М. Гулид
Дата складення повного судового рішення: 08.08.2018р.