Справа № 804/6148/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 липня 2018 року

Київ

справа №804/6148/17

касаційне провадження №К/9901/52213/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі №804/6148/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 у вересні 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення - рішення №13588-1302 від 30.06.2017.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 04.12.2017 позовні вимоги залишив без задоволення.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 25.04.2018 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 скасував та прийняв нову, якою адміністративний позов задовольнив.

Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області 29.05.2018 звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2017.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема статтей 269, 270 Податкового кодексу України, та процесуального права.

Верховний Суд ухвалою від 14.06.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частин четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на надання документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

На виконання вимог ухвали від 14.06.2018 скаржником надано суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №804/6148/17 є вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення №13588-1302 від 30.06.2017, яким позивачу визначено податкове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб у загальній сумі 575695,75грн., з них за 2016 рік - 311523,38грн., за 2017 рік - 264172,37грн.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того що, інформацію про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі за 1 кв. м. Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області було надано без проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а сама ділянка відсутня в Державному земельному кадастрі як об'єкт земельних відносин. Також, суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що за умови неможливості нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку використовує позивач, надана на запит контролюючого органу інформація Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області не містить належну інформацію стосовно нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та не може бути використана при розрахунку розміру земельного податку за 2016 та 2017 року як база оподаткування, оскільки вона не є даними Державного земельного кадастру, як того вимагає пункт 286.1 статті 286 Податкового кодексу України.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень, також не міститься.

Отже, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 у справі щодо скасування податкового повідомлення - рішення №13588-1302 від 30.06.2017, яким позивачу визначено податкове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб у загальній сумі 575695,75грн., з них за 2016 рік - 311523,38грн., за 2017 рік - 264172,37грн., не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 у справі №804/6148/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення - рішення.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева І.Я.Олендер