Справа № 821/725/18
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/725/18
10 год. 03 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Херсонській області до ОСОБА_2 про стягнення суми податкового боргу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути податковий борг з фізичної особи (громадянина) ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, до місцевого бюджету м. Нова Каховка, р/р 0012, ОКПО 38053504, МФО 852010, банк ГУ ДКСУ у Херсонській області, по транспортному податку з фізичних осіб на загальну суму 50000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач має податкові зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. за 2016 рік та у розмірі 25000 грн. за 2017 рік. Згідно даних ІС "Податковий блок", за громадянином ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) протягом 2016-2017 років обліковується автомобіль Land Rover Range Rover Sport, 2013 року випуску, номерний знак - НОМЕР_5 об'єм двигуна - 2993 куб. см., який на підставі інформації Мінекономрозвитку України є об'єктом оподаткування транспортним податком у зазначених періодах. До боржника застосовувалися заходи стягнення, визначені Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI. Враховуючи алгоритм розрахунку Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобіля ОСОБА_2 в автоматичному режимі було сформовано та направлено відповідні податкові повідомлення-рішення з сумою грошового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. за 2016 рік та сумою грошового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. за 2017 рік. Однак, станом на день подання позову, відповідачем не виконано обов'язку щодо сплати транспортного податку за 2016-2017 роки.

Ухвалою суду від 02.03.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі . Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Надалі, ухвалою від 17.05.2018, враховуючи ненадходження на адресу суду відзиву на адміністративний позов та необхідність надання додаткових пояснень і доказів представниками сторін, предмет доказування у даній справі, суд вирішив за необхідне проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 30.05.2018.

У судовому засіданні 30.05.2018, за клопотанням представника позивача, судом оголошено перерву до 13.06.2018.

13.06.2018 його представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки реєстраційні документи щодо права власності на автомобіль моделі "Land Rover Range Rover Sport" 2013 року випуску на кінцевого власника - ОСОБА_2, були скасовані. Представник відповідача у відзиві вказує, що ОСОБА_2 не є власником згаданого транспортного засобу і в нього немає підстав для сплати обов'язкових платежів в бюджет за придбання рухомого майна. Крім того, представник зазначає, що слідством у кримінальному провадженні встановлено той факт, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який було оформлено на ім'я ОСОБА_2, було видано на підставі підробних документів попередньому власнику.

Представником позивача 13.06.2018 подано письмове клопотання про зупинення розгляду справи для необхідності надання запиту в територіальний сервісний центр № 6545 МВС України щодо уточнення даних по відповідачу.

Ухвалою суду від 13.06.2018 розгляд даної справи вирішено продовжувати за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та відкладено підготовче засідання на 03.08.2018. Крім того, вирішено надіслати запит до територіального сервісного центру № 6545 МВС України для уточнення даних щодо права власності на автомобіль моделі "Land Rover Range Rover Sport" 2013 року випуску.

Ухвалою суду від 25.06.2018 зобов'язано Територіальний сервісний центр № 6545 Регіонального сервісного центру в Херсонській області МВС України, в строк до 01.08.2018 року, надати суду інформацію про прізвище, ім'я та по-батькові, а також місце проживання (реєстрації) осіб, про яких наявні відомості щодо реєстрації/перереєстрації транспортного засобу - дизельний автомобіль моделі "Land Rover Range Rover Sport" 2013 року, державний номер НОМЕР_3, 2013 року випуску, об'єм двигуна 2993 куб.см, № VIN - НОМЕР_4, а також належним чином завірені копії інших документів, наявних у Центру, які стосуються даної реєстрації/перереєстрації, з метою подальшого залучення такої особи до участі у справі в якості третьої особи.

У період з 30.06.2018 по 31.07.2018 суддя Хом'якова В.В. перебувала у плановій щорічній відпустці.

Від Територіального сервісного центру № 6545 Регіонального сервісного центру в Херсонській області МВС України надійшов лист-відповідь № 31/21/45-745, в якому повідомляється, що згідно інформаційно-автоматизованих баз даних Єдиного державного реєстру МВС, за автомобілем LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, реєстраційні операції проводилися в ТСЦ 8045. За детальною інформацією ТСЦ № 6545 порекомендував звернутися до ТСЦ № 8045.

03.08.2018 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив за № 7023/21-22-10-01-09 від 02.08.2018, в якому останній, зокрема, вказує, що згідно результатів аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України від 01.08.2018 № 31/21/41-1259 автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, був поставлений на облік 25.07.2015 та його власником зазначено саме ОСОБА_2.

У судовому засіданні 03.08.2018 представник позивача подала заяву про надання згоди на розгляд справи по суті 03.08.2018 після підготовчого засідання та підтримала позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, які викладені у позові та додаткових поясненнях.

Відповідач чи його представник у судове засідання 03.08.2018 не з'явився, про причини неявки суд жодним чином не інформував.

Протокольною ухвалою від 03.08.2018 суд, за клопотанням представника позивача, ухвалив змінити назву позивача з "Головне управління ДФС у Херсонській області" на "Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі".

Приписами ч.1 ст. 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частиною 3 статті 205 КАС України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини суд вказує про наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Статтею 4 ПК України визначені основні засади, на яких ґрунтується податкове законодавство України. Зокрема, до основоположних принципів податкового законодавства належать:

- визначений в п.п. 4.1.2. п. 4.1. ст. 4 ПК України принцип рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації, яким передбачено забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу;

- визначений в п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 ПК України принцип презумпції правомірності рішень платника податку, згідно якого в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу;

- визначений в п.п. 4.1.6. п. 4.1. ст. 4 ПК України принцип соціальної справедливості, яким передбачено установлення податків та зборів відповідно до платоспроможності платників податків;

- визначений в п.п. 4.1.9. п. 4.1. ст. 4 ПК України принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, тощо.

Суд зазначає, що будь-які нормативні акти в сфері оподаткування та зміни до них мають ґрунтуватись на вказаних вище принципах та не суперечити їм.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII внесено зміни до ПК України, які набрали чинності з 01.01.2015. Зокрема, введено новий податок - транспортний податок.

Згідно положень вищезгаданого Закону, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (підпункт 267.1.1).

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см (підпункт 267.2.1).

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункту 267.4).

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України закріплено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015 року, запроваджено транспортний податок та власники транспортних засобів віком до 5 років та об'ємом більше 3000 куб. см є платниками транспортного податку.

У відповідності до ст. 10 ПК України, транспортний податок належить до місцевих податків.

Разом з тим, Законом України від 24 грудня 2015 № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" внесено зміни до ст. 267 Кодексу "Транспортний податок", які набрали чинності з 1 січня 2016 року.

Зокрема, положення пп. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 ПК викладено в редакції, відповідно до якої об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Як встановлено судом, 30.06.2016 та 30.06.2017 податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення № 28508-23 та № 24755-13 відповідно, якими позивачу нараховані податкові зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000,00 грн. за податковий період 2016 рік та 25000,00 грн. за податковий період 2017 рік, а всього - 50000,00 грн.

Щодо податкових зобов'язань відповідача за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000,00 грн., за податковий період 2016 рік, суд зазначає наступне.

Справляння транспортного податку, який є обов'язковим видом місцевого податку на майно, у 2016 році мав відбуватись відповідно до вимог ПК України, незалежно від прийняття відповідною місцевою радою рішення про встановлення такого податку.

Таким чином, транспортний податок встановлений та регулюється саме Податковим Кодексом.

В контексті наведеного суд відмічає, що у 2016 році при визначенні суми податкового зобов'язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" підлягають врахуванню внесені до Податкового кодексу України зміни, що набрали чинності з 01.01.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 (відповідач) є власником транспортного засобу автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6 від 25.07.2015 з об'ємом двигуна 2993 куб.см., 2013 року випуску.

Як вже зазначалося, відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (редакція 2016 року), об'єктом оподаткування транспортним податком, на час виникнення спірних правовідносин, були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 № 459, вказане Міністерство є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

На офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України розміщена інформація про середньоринкову вартість легкових автомобілів.

Таким чином, оскільки Податковим кодексом не передбачено перелік документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля та не визначено органи, які мають право видавати такі документи, визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком покладено виключно на Мінекономрозвитку.

Так, Постановою КМУ від 18.02.2016 № 606 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика). Зокрема, в п.13 визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

У п.2 Методики вказано, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 4 Методики передбачено, що інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 затверджено Порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів.

Цей Порядок встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі - транспортні засоби) з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб.

У п.2 Порядку вказано, що середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де

Цн- ціна нового транспортного засобу в Україні;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

У разі коли неможливо визначити ціну ідентичного нового автомобіля в Україні (немає необхідних довідкових даних) допускається використання даних щодо аналогічних автомобілів.

Відповідно до розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу відповідача, який здійснено Мінекономрозвитку України, середньоринкова вартість легкового автомобіля ОСОБА_2 у 2016 році становить понад 1033500,00 грн.

Крім того, згідно інформації ТСЦ № 6545 автомобілю ОСОБА_2 з 2013 року випуску не минуло п'яти років.

В п.12 Порядку зазначено, що коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу транспортних засобів. У разі коли фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн. Таким чином, у 2016 році об'єктом оподаткування транспортним податком були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн.

Зважаючи на те, що під час прийняття оскаржуваного рішення, у відповідача були відсутні дані щодо пробігу автомобіля, з огляду на що не було можливості порівняти фактичний пробіг з нормативним, тому, відповідно до Порядку, у даному випадку пробіг не впливає на коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортного засобу.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин справи та положень ст. 267 ПУ України (редакція 2016 року), позивач, як власник транспортного засобу з роком випуску до 5 років та середньоринковою вартістю понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2016 року, зобов'язаний сплатити до бюджету транспортний податок в розмірі 25000,00 грн., оскільки транспортний засіб, який знаходиться у його власності відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України, є об'єктом оподаткування.

Щодо податкових зобов'язань відповідача за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000,00 грн., за податковий період 2017 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (редакція 2017 року), об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального". Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального. З урахуванням розміру мінімальної зарплати станом на 01.01.2017 3200 грн. для віднесення до об'єкту оподаткування транспортним податком вартість автомобіля має складати 1200 000 грн.

Мінекономрозвитком відповідно до Методики розрахована середньоринкова вартість автомобіля та повідомлено позивача, що автомобіль, який належить ОСОБА_2 має середньоринкову вартість понад 1200000 грн.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин справи та положень ст. 267 ПУ України (редакція 2017 року), позивач, як власник транспортного засобу з роком випуску до 5 років та середньоринковою вартістю понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2017 року, зобов'язаний сплатити до бюджету транспортний податок в розмірі 25000,00 грн., оскільки транспортний засіб, який знаходиться у його власності відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України, є об'єктом оподаткування.

Крім того, суд зауважує, що якщо відповідач вважав би, що податковим органом під час розрахунків не враховано фактичний пробіг чи інші складові автомобіля, ОСОБА_2, відповідно до п.267.6.10 п.267.6 ст. 267 ПК України, мав право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: а) об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). Разом з тим, позивач не скористався таким правом та не звертався до податкового органу з письмовою заявою про проведення звірки даних щодо нарахованої суми податку.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи представника відповідача у відзиві на адміністративний позов з приводу відсутності права власності ОСОБА_2 на автомобіль Land Rover Range Rover Sport" 2013 року випуску, не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно результатів електронних баз пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України від 01.08.2018 № 31/21/41-1259, автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, лише 06.03.2018 був знятий з обліку власника ОСОБА_2 Таким чином, у 2016-2017 роках відповідач зобов'язаний був сплачувати до бюджету транспортний податок з фізичних осіб як власник транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд також приймає до уваги, що податкові повідомлення-рішення № 28508-23 від 30.06.2016 та № 24755-13 від 30.06.2017, якими відповідачу визначено суму податкових зобов'язань за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" у загальному розмірі 500000,00 грн. не були оскаржені ОСОБА_2, тому є обов'язковими до виконання, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача.

Керуючись статтями 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Задовольнити позовні вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі у повному обсязі.

Стягнути податковий борг з ОСОБА_2 (74900, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до місцевого бюджету м. Нова Каховка (на р/р 0012, ОКПО 38053504, МФО 852010, банк ГУ ДКСУ у Херсонській області) по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25000,00 грн. та за 2017 рік в сумі 25000,00 грн. Стягувач - Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75, ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 08 серпня 2018 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.2.3