Справа № 0440/5967/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
08 серпня 2018 р.Справа №0440/5967/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальник В.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов, -
07.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 31.07.2018 року за ВП №24567927 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) виконавчого збору в сумі 45 162 гривень 93 копійки;
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 01.08.2018 р. за ВП №56892553 про відкриття виконавчого провадження №56892553 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) виконавчого збору в сумі 45 162 гривень 93 копійки;
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 01.08.2018 р. за ВП №56892553 про арешт майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).
Разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за зведеним виконавчим провадженням №54074010 з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 45 162 гривні 93 копійки, яке перебуває на виконанні в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Вказано, що в процесі здійснення виконавчих дій нерухоме майно не було реалізовано та стягувачу не передавалось.
31.07.2018 року до ВДВС Новомосковського РУЮ надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документу без виконання.
Постановою заступника начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 (далі - Державний виконавець) від 31.07.2018 року за ВП№24567927 у звязку з надходженням до заяви стягувача про повернення виконавчого документу без виконання повернуто без виконання виконавчий напис №424, виданий 12.02.2009 року про звернення стягнення на Нерухоме майно.
31.07.2018 року Державним виконавцем було винесено Постанову про стягнення з Боржника виконавчого збору за ВП№24567927 в сумі 45 162 гривні 93 копійки (далі - Постанова про стягнення виконавчого збору), у звязку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання, відповідно до ч.3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".
На підставі винесеної Постанови про стягнення виконавчого збору Державним виконавцем 01.08.2018 р. було відкрито виконавче провадження №56892553 з примусового виконання Постанови про стягнення виконавчого збору.
В рамках виконавчого провадження №56892553 Державним виконавцем 01.08.2018 р. було винесено постанову про арешт майна Боржника.
Також, в обґрунтування заяви, представник позивача зауважує, що 01.08.2018р. ВП№56892553 про стягнення з Боржника 45 162 грн. 93 коп. було передано на виконання до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Третя особа), у звязку з тим, що Боржник мешкає за адресою: смт. Обухівка, вул. Дніпрова, 29а.
01.08.2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_5 ВП№56892553 було приєднано до зведеного ВП №54074010, до складу якого входили ВП №53793731, 53793888, 53586760 (03.08.2018 року були закінчені).
Представником позивача зазначено, що у звязку з виконанням зведеного ВП №54074010, яке складається з виконання Постанови про стягнення виконавчого збору, в примусовому порядку реалізовується належний позивачу автомобіль марки НОNDA, модель ELEMENT, державний номер НОМЕР_2, який було вилучено за Постановою про опис та арешт майна від 25.05.2018 р. в ході проведення виконавчих дій за ВП№53586760.
Представник позивача вважає, що у звязку з незаконними діями Державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо ОСОБА_1, у разі відчуження належного позивачу автомобілю, він може понести значні збитки. Автомобіль може бути реалізовано в рамках зведеного виконавчого провадження, яке провадиться з виконання однієї Постанови про стягнення виконавчого збору, прийнятої, на думку позивача, з порушенням вимог закону, є протиправною та підлягає скасуванню. На думку представника позивача, в подальшому ці обставини значно ускладнять виконання рішення і для захисту прав ОСОБА_1 необхідно буде звертатись з окремою позовною заявою про стягнення збитків внаслідок протиправних дій відповідача.
За правилами, визначеними ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи.
Розглянувши подане клопотання про забезпечення позову та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до наступного.
Згідно зі статтею ст.ст.150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Дослідивши доводи, наведені в обґрунтування заяви, та матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 150, п.1 ч. 1, ч.2 ст. 151 КАС України забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
При цьому, суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).
Суд відмічає, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Виходячи із наведеного, у випадку звернення із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення. Із цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
В матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Представником позивача не доведено існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС України, в тому числі тому, що доказів на підтвердження передачі вищезазначеного рухомого майна на реалізацію Дніпровським районним відділом ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області представником позивача до суду не надано.
Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що на час розгляду заяви про забезпечення позову представником позивача не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішень суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також, представником позивача не надано жодних доказів, які б доводили неефективність захисту прав, свобод та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.
Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_6