Справа № 816/2227/18
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2018 року м. ПолтаваСправа №816/2227/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладене у листі від 12.06.2018 №4724/0/26-18, про відмову у затвердженні проекту землеустрою;

зобов'язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту та передати земельну ділянку у власність.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність відмови у затвердженні проекту землеустрою. За твердженням позивача, проект землеустрою погоджено у встановленому законом порядку без зауважень чи застережень, відповідно до висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.02.2017 №217/82-17 проект землеустрою у повній мірі відповідає вимогам земельного законодавства. До того ж, на підставі даного проекту землеустрою відповідну земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі із присвоєнням кадастрового номера.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 63-68/. Зазначила, що обрана позивачем земельна ділянка входить до масиву земель, які на праві колективної власності передані аграрно-виробничому колективному товариству "Говтва", що підтверджено державним актом на право колективної власності серії ПЛ-4, зареєстрованому Решетилівською районною Радою народних депутатів в Книзі записів державних актів на землю 18.07.1995 за №54. До того ж звертала увагу на те, що повноваження Головного управління із затвердження проекту землеустрою є дискреційними повноваженнями органу державної влади, а тому відповідне питання не може вирішуватись судом.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 відкрито провадження у справі. На підставі приписів частини другої статті 12, статей 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 виправлено описку в ухвалі суду від 02.07.2018.

Згідно з частиною п'ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

На підставі заяви ОСОБА_1 від 28.09.2016 наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 08.11.2016 №8683-СГ позивачу наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га сіножатей земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с. 82, 83/.

За заявою ОСОБА_1 від 30.11.2016 та відповідно до завдання на виконання робіт з розробки проекту землеустрою Приватним підприємством "Приват.Зем" розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу за межами населених пунктів на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області /а.с. 23-56/.

У ході виготовлення проекту землеустрою, на виконання вимог частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України та в порядку, встановленому статтею 1861 Земельного кодексу України, отримано погодження компетентного органу, яке відображено у Висновку експерта державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.02.2017 №217/82-17 /а.с. 56/.

На виконання вимог Закону України "Про державний земельний кадастр" державним кадастровим реєстратором проставлено відповідні відмітки на проекті землеустрою /а.с. 23/, земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера :00:002:0031 /а.с. 18-22/.

07.03.2018 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проекту землеустрою, до якої додала відповідний проект та витяг з Державного земельного кадастру /а.с. 81/.

Листом від 23.03.2018 вих. №2668/0/26-18 відповідач повідомив ОСОБА_1 про наявні недоліки, а саме:

проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинен відповідати вимогам статті 50 Закону України "Про землеустрій", статей 22, 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр", Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376, Вимогам до технічного і технологічного забезпечення виконавців (розробників) робіт із землеустрою, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.04.2013 №255;

кадастровий план земельної ділянки та акт приймання-передачі межових знаків на зберігання доопрацювати з урахуванням вимог статті 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр", Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376 із змінами;

з метою відображення складу угідь, категорії земель та землекористувача (землевласника) за рахунок земель якого відводиться земельна ділянка у довідці з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками (землекористувачами), угіддями, виданій відділом у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 14.12.2016 №34-1623-99.1-2064/2-16, відобразити відомості про земельну ділянку площею 2,00 га, що відводиться, в розрізі номерів та шифрів рядка, номерів граф;

матеріали землевпорядного проектування, передбачені в складі проекту землеустрою статтею 50 Закону України "Про землеустрій", доповнити даними щодо запроектованих земельних ділянок, проектних промірів, площі запроектованих земельних ділянок, проектних шляхів та інше з урахуванням загальної площі масиву;

у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки уточнити дані щодо віднесення (не віднесення) до земель водного фонду, прибережних захисних смуг, водоохоронної зон у відповідності до вимог статей 58, 60 Земельного та 4, 87, 88 Водного кодексів України;

у разі віднесення до земель водного фонду проект землеустрою погодити у відповідності до вимог статті 1861 Земельного кодексу України;

відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель водного фонду підлягають обов'язковій експертизі;

мають місце розбіжності щодо довжин ліній між поворотними точками земельної ділянки /а.с. 79-80/.

Окрім того, відповідач зазначив, що Решетилівська селищна рада Решетилівського району Полтавської області входить до складу Решетилівської селищної об'єднаної територіальної громади. Головним управлінням на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад" вживаються заходи щодо передачі земель державної власності сільськогосподарського призначення до земель комунальної власності Решетилівської селищної об'єднаної територіальної громади. Після завершення передачі відповідних земель питання щодо передачі у власність буде здійснюватись виключно Решетилівською селищною об'єднаною територіальною громадою /а.с. 80/.

30.05.2018 позивач повторно звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проекту землеустрою, до якої додала відповідний проект та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с. 78/.

Листом від 12.06.2018 вих. №4724/0/26-18 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що за інформацією, наданою відділом у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 11.06.2018 №259/414-18, земельна ділянка за кадастровим номером :00:002:0031 відноситься до земель колективної власності та надана аграрно-виробничому колективному товариству "Говтва". Відповідач зауважив, що перехід права колективної власності в інші форми власності є неможливим через невизнання Конституцією України та Земельним кодексом України колективної форми власності на землю, а також через відсутність законодавчо урегульованого механізму припинення колективної власності на земельну ділянку /а.с. 76-77/.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

/у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин/.

За правилами частини другої статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333.

Пунктом 8 названого Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до підпункту 11 пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 №34/5, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням наведених вище приписів законодавства, суд зауважує, що рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою має бути оформлене розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на факт надіслання відповідачем заявнику листа від 12.06.2018 №4724/0/26-18, свідчить про те, що компетентний орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, у спірних відносинах має місце протиправна бездіяльність.

Даного висновку суд дійшов з урахуванням постанови Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2208/17.

Суд, з огляду на вищезазначене, вважає, що лист відповідача від 12.06.2018 №4724/0/26-18 у відповідь на клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за змістом та формою не може вважатися "рішенням про відмову" у розумінні частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України.

Суд зазначає, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою у порядку, визначеному частиною дев'ятою статті 118 Земельного кодексу України, а не у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян". А тому, відповідне звернення має бути розглянуто з дотриманням вимог саме земельного законодавства, а не законодавства про звернення громадян.

Оскільки відповідачем заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою у порядку та у спосіб, визначені частиною дев'ятою статті 118 Земельного кодексу України не розглянуто, вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою є передчасними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої цієї статті, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені Земельним кодексом України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача суд визнає зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2018 вх. №А-7717/0/25-18 та прийняти відповідне рішення, тобто рішення про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

При цьому стосовно посилань відповідача на належність спірної земельної ділянки до земель колективної власності, суд дійшов таких висновків.

Дійсно, згідно з державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ-4 від 18.07.1995 на підставі рішення третьої сесії двадцять другого скликання Решетилівської районної Ради народних депутатів від 23.12.1994 землі у розмірі 2168,8 га передані аграрно-виробничому колективному товариству "Говтва" у колективну власність для ведення колективного сільського господарства /а.с. 71-72/.

До теперішнього часу правовий стан земельної ділянки залишається незмінним, інформація щодо інвентаризації земельного масиву, як і зміни його правового титулу в матеріалах справи відсутня.

У зв'язку з цим суд звертає увагу на положення статті 41 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Таким чином, Конституція передбачає наступні форми власності: приватну, державну та комунальну.

Крім того, глава 23 Цивільного кодексу України також передбачає наявність лише приватної, державної та комунальної форм власності.

Аналогічно, статтею 78 Земельного кодексу України встановлено, що земля в Україні може перебувати лише у приватній, комунальній чи державній власності.

Отже, діюче законодавство України не передбачає такої форми власності, як колективна.

Більше того, відповідно до указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" колективні сільськогосподарські підприємства були реформовані на засадах приватної власності на землю та майно шляхом забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями).

Однак відповідачем, який стверджує про належність відповідної земельної ділянки до колективної власності, не досліджено в повній мірі відповідне питання, не з'ясовано правовий статус земельних ділянок на даний час. Натомість, відповідач необґрунтовано, керуючись виключно державним актом на право колективної власності, прийшов до висновку про належність спірної земельної ділянки до колективної власності, існування якої не передбачено нормами чинного законодавства.

Належними доказами такі висновки не підтверджені. Будь-яких інших доказів про те, що спірна земельна ділянка перебуває у чиїй-небудь власності матеріали справи не містять.

За таких обставин, посилання відповідача, як на підставу відмови у затвердженні проекту землеустрою, на наявність права колективної власності, суд вважає передчасними та не підтвердженими належними, достовірними та достатніми доказами.

У контексті наведеного суд акцентує увагу на те, що обрана позивачем земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі з присвоєнням їй кадастрового номера, що, у свою чергу, свідчить про відсутність зареєстрованих прав на таку земельну ділянку в інших осіб.

Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення, суд звертає увагу на те, що зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення, за приписами частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, є правом, а не обов'язком суду. У цій справі позивач не довів, що відповідач, після набрання даним рішенням законної сили, буде ухилятись від його виконання, а відтак, підстави для встановлення судового контролю відсутні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

А відповідно до частини першої цієї статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн, а тому, з огляду на ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог, позивачу належить компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у розмірі 352,40 грн.

Відомості про інші судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у вирішенні заяви ОСОБА_1 від 30.05.2018 (зареєстрована за №А-7717/0/25-18) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36038, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2018 (зареєстрована за №А-7717/0/25-18) з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36038, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Кукоба