Справа № 825/1827/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1827/17 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю..

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року (повний текст виготовлено 19 грудня 2017 року) у справі за адміністративним позовом Північного офісу Держаудитслужби до управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про визнання дій протиправними, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач, Північний офіс Держаудитслужби, звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили:

визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради щодо неперерахування на рахунок Північного офісу Держаудитслужби сум допомоги у розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати;

стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, у порядку регресу, на користь Північного офісу Держаудитслужби (р/р 6013, отримувач: Північний офіс Держаудитслужби, банк отримувача: ДКСУ м. Києва, код банку: 820172, ) 25912,26 грн. допомоги, виплаченої ОСОБА_3, у розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати.

стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради на користь Північного офісу Держаудитслужби (р/р 6013, отримувач: Північний офіс Держаудитслужби, банк отримувача: ДКСУ м. Києва, код банку: 820172, ) суму збитків, понесених Північним офісом Держаудитслужби, у розмірі 53787,57 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради на користь Північного офісу Держаудитслужби судові витрати в сумі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп..

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати у частині стягнення суми збитків, понесених Північним офісом Держаудитслужби у розмірі 59787 грн. 57 коп.. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини справи.

25 травня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким останній підтримує правову позицію суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 21 вересня 2016 року Північним офісом Держаудитслужби на адресу управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради направлено пакет документів та розрахунок вихідної допомоги для виплати ОСОБА_3 вихідної допомоги у розмірі трикратної середньої заробітної плати, як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи II категорії.

Листом від 22 вересня 2016 року № 10428/05 відповідач повідомив Північний офіс Держаудитслужби про відсутність законодавчих підстав для виплати ОСОБА_3, як особі, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи II категорії, допомоги у розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, оскільки така допомога не виплачується при звільненні за незгодою державного службовця на проходження державної служби, у зв'язку зі зміною істотних умов, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу», а виплачується лише у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, скороченням чисельності або штату працівників.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено: визнано неправомірними дії Державної фінансової інспекції в Чернігівській області щодо непроведення повного розрахунку у день звільнення з ОСОБА_3 у частині невиплати допомоги у розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати; стягнуто з Державної фінансової інспекції у Чернігівській області на користь ОСОБА_3 допомогу у розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, що складає 25912,26 грн. і стягнуто з Державної фінансової інспекції в Чернігівській області на користь ОСОБА_3 53787,57 грн. за несвоєчасне проведення розрахунків при звільненні.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року, змінено спосіб та порядок виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року по справі № 825/224/17 шляхом зміни боржника з Державної фінансової інспекції у Чернігівській області на Північний офіс Держаудитслужби.

31 жовтня 2017 року Державною казначейською службою України, на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, проведено безспірне списання коштів з рахунку Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області на користь ОСОБА_3 для виплати останньому допомоги у розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати у сумі 25912,26 грн. та 53787,57 грн. за несвоєчасне проведення розрахунків при звільненні.

Вважаючи що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся адміністративним позовом до суду першої інстанції.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції виходив з того, що такий спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Даючи правову оцінку викладеним фактичним обставинам, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній станом на дату подання позову), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній станом на дату подання позову), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, де суди перевіряють, чи прийнятті вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, суть даного адміністративного позову полягає у стягненні коштів (шкоди) внаслідок несвоєчасного проведення розрахунків при звільненні.

Системний аналіз фактичних обставин справи та обґрунтування позовних вимог дає підстави для висновку про те, що позов, фактично, спрямований на стягнення матеріальної шкоди, що виникла внаслідок дій відповідача.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла станом на дату подання адміністративного позову), згідно з якою - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №927/465/17.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції і відповідно не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Оскільки у відносинах щодо стягнення шкоди, сторони у даній справі виступають не як суб'єкт владних повноважень, а як боржник у цивільних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК України.

Відповідно до ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, адміністративні суди не є «судом, встановленим законом» для розгляду такої категорії справ.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для розгляду даного спору у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з положеннями ст.. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній станом на дату розгляду апеляційної скарги), судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній станом на дату розгляду апеляційної скарги), суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково: рішення суду першої інстанції необхідно скасувати у частині вимог, що оскаржуються у апеляційній скарзі, а провадження у цій частині закрити.

На виконання вимог ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній станом на дату розгляду апеляційної скарги), суд роз'яснює позивачеві, що даний спір предметно підсудний суду господарському суду та повинен розглядатись у порядку господарського судочинства.

Як вбачається з резолютивної частини постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, внаслідок задоволення позовних вимог, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради на користь Північного офісу Держаудитслужби судові витрати в сумі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп..

Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, у апеляційній скарзі відповідач оскаржує частині рішення суду першої інстанції щодо позовних вимог про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради суми збитків, понесених Північним офісом Держаудитслужби у розмірі 59787 грн. 57 коп..

Враховуючи висновок про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що необхідно вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Північного офісу Держаудитслужби 1600 грн. 00 коп. на користь управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради.

Керуючись ст. 243, 315, 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року скасувати у частині позовних вимог про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради суми збитків, понесених Північним офісом Держаудитслужби у розмірі 59787 грн. 57 коп..

Провадження у справі у частині позовних вимог Північного офісу Держаудитслужби до управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про стягнення суми збитків у розмірі 59787 грн. 57 коп. - закрити.

У решті постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного офісу Держаудитслужби () судові витрати в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. на користь управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради ().

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 08.08.2018

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма