Справа № 826/8988/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 липня 2018 року №826/8988/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., при секретарі судового засідання Ігнатову І.Ю., за участі представника позивача Бабинця М.В. та представника третьої особи Коновалової Г.В., без участі представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Київенерго", про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, (далі - позивач, Офіс ВПП ДФС), до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, (також далі - відповідач), про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відповідача Махової Діани Анатоліївни, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Київенерго", (далі - третя особа, ПАТ "Київенерго"), пpo відкриття виконавчого провадження від 06.07.2017 р. №54235658, (далі - оскаржувана постанова).

Ухвалою суду від 06 грудня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 №Ю-9-17 скасована в судовому порядку, а чинним законодавством не передбачено прийняття окремого рішення контролюючим органом про скасування вимоги, а тому така вимога вважається скасованою відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідач позовні вимоги не визнав, разом з третьою особою просили у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

27 червня 2017 року третій особі видано виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва в адміністративній справі №826/13949/16 за позовом ПАТ "Київенерго" до Офісу ВПП ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 №Ю-9-17, згідно якого частина рішення, що підлягає виконанню - визнати протиправною та скасувати вимогу Офісу ВПП ДФС про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 р. №Ю-9-17; стягувач - ПАТ "Київенерго"; боржник - Офіс ВПП ДФС, (далі - виконавчий лист №826/13949/16).

06 липня 2017 року головним державним виконавцем відповідача Маховою Діаною Анатоліївною за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №826/13949/16 прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження №54235658.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII, (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

При цьому, відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 4, ст. 10 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи на те, що виконавчий лист №826/13949/16 не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, суд приходить до висновку, що відповідач в межах спірних правовідносин був зобов'язаний повернути виконавчий документ (виконавчий лист №826/13949/16) стягувачу без прийняття до виконання.

Отже, оскаржувана постанова прийнята відповідачем протиправно, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Київенерго", про визнання протиправною та скасування постанови є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 Г; ) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (місцезнаходження: 01001, м. Київ, провул. Музейний, 2-Д; ), третя особа - Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31; ), про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни пpo відкриття виконавчого провадження ВП №54235658 від 06 липня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко

Рішення у повному обсязі складено 31 липня 2018 року.