Справа № 807/9/18
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2018 року м. Ужгород№ 807/9/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фермерського господарства "ІНКЛЮЗ" до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство "ІНКЛЮЗ" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, яким просить: визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 04.08.2017 року № 2576-сг в якому зазначено: 3. Встановити річний розмір орендної плати за земельні ділянки площею 16,0000 га (кадастровий номер :03:003:0250), яка розташована за межами населених пунктів Чорнотисівської сільської ради контур № 237 на території Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області та площею 14,0000 га (кадастровий номер :04:003:0011), яка розташована за межами населених пунктів Чорнотисівської сільської ради контур № 219 на території Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, для ведення фермерського господарства (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.02) 12 (дванадцять) відсотків нормативної грошової оцінки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 січня 2012 року між Позивачем засновником та головою ФГ ІНКЛЮЗ ОСОБА_4 (орендар) та ОСОБА_5 районною державною адміністрацією (орендодавець) укладено договори оренди землі № 2 та № 3, згідно з якими орендарем прийнято в строкове платне користування на умовах оренди земельні ділянки для ведення фермерського господарства, що знаходяться за межами населеного пункту Чорнотисівської сільської ради, контури 219, 237. Термін дії Договорів 49 років. Орендна плата вносилась орендарем у грошовій формі в розмірі 1% (одного відсотку) нормативно-грошової оцінки. Оскільки нормативно-грошова оцінка застаріла, Головне управління, яке з 01.01.2013 року стало розпорядником земель державної власності сільськогосподарського призначення, спонукало Позивача виготовити нову нормативно-грошову оцінку землі, яку в подальшому Позивачем було замовлено. За результатами розгляду клопотань Позивача ОСОБА_5 районною радою, рішеннями від 10.03.2017 року № 262 та № 263 затверджено технічні документації про нормативно-грошову оцінку орендованих Позивачем земельних ділянок. Нова нормативно-грошова оцінка на земельну ділянку загальною площею 14,0000 га рілля контур 219 (кадастровий номер - :04:003:0011) склала 402 534,62 грн., на земельну ділянку із загальною площею 16,0000 га пасовище контур 237 (кадастровий номер - :03:003:0250), склала 125 277,60 грн.

У липні 2017 року Позивачем отримано від Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області претензію від 21.07.2017 № 31-7-0.7-3248/2-17, згідно з якою йому було запропоновано укласти з Відповідачем додаткові угоди про заміну сторони та визначення орендної плати. Позивачем в свою чергу подано клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області клопотання щодо встановлення річого розміру орендної плати у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Однак, Позивачем отримано лист від Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 04.08.2017 року № 31-7-0-32-8734/2-17, яким його повідомлено, що за результатами розгляду клопотання Відповідачем прийнято наказ від 04.08.2017 року № 2567-сг, згідно з яким річний розмір орендної плати за орендовані Позивачем земельні ділянки встановлено у розмірі 12 % від нормативно-грошової оцінки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві та відповіді на відзив, та просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку з наступними підставами:

Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області 21.07.2017 року з метою приведення договорів оренди землі у відповідність до вимог статей 288-289 Податкового кодексу України та Стратегії удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, яка затверджена постановою КМУ № 413 від 07.06.2017, надіслано на юридичну адресу ОСОБА_4 претензію за № 31-7-0.7-3248/2-17 щодо забезпечення в найкоротші терміни проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до законодавства та в укладення відповідних додаткових угод про визначення розміру орендної плати.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Закарпатської області.

Відповідно до п. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області на законодавчому рівні наділено правом видавати накази в межах своїх повноважень, з метою врегулювання земельних відносин з орендарями земель сільськогосподарського призначення державної форми власності на території Закарпатської області.

В судовому засіданні представник Відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 січня 2012 року між Позивачем - ФГ ІНКЛЮЗ засновником та головою котрого є ОСОБА_4 (орендар) та ОСОБА_5 районною державною адміністрацією (орендодавець) укладено договори оренди землі № 2 та № 3, згідно з якими орендарем прийнято в строкове платне користування на умовах оренди земельні ділянки для ведення фермерського господарства, що знаходяться за межами населеного пункту Чорнотисівської сільської ради, контури 219, 237. Термін дії Договорів 49 років.

Нормативно - грошова оцінка, зазначена у пункті 5 Договору оренди № 2 в сумі 16618,40 грн. та орендна плата, зазначена у пункті 9 Договору в розмірі 1661, 20 грн. за рік, і нормативно-грошова оцінка, зазначена у пункті 5 Договору оренди № 3 в сумі 79155,20 грн., та орендна плата, зазначена у пункті 9 Договору в розмірі 791, 60 грн. за рік, не відповідали чинному законодавству і були необгрунтованими.

У подальшому Позивачем замовлено виготовлення нової нормативно- грошової оцінки землі. За результатами розгляду клопотань ОСОБА_4 ОСОБА_5 районною радою рішеннями від 10.03.2017 № 262 та № 263 затверджено технічні документації про нормативну грошову оцінку орендованих земельних ділянок з кадастровими номерами :04:003:0011 та :03:003:0250. Нормативна грошова оцінка на земельну ділянку загальною площею 14,0000 га рілля - контур 219 (кадастровий номер - :04:003:0011) склала 402534,62 грн., на земельну ділянку із загальною площею 16,0000 га пасовище - контур 237 (кадастровий номер - :03:003:0250)- 125277,60 грн..

За результатами розгляду клопотань ОСОБА_4 ОСОБА_5 районною радою рішеннями від 10.03.2017 № 262 та № 263 затверджено технічні документації про нормативну грошову оцінку орендованих земельних ділянок з кадастровими номерами :04:003:0011 та :03:003:0250.

Крім того, слід відмітити, що відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413, Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в користування (оренда, емфітевзис) повинні:

під час формування лотів для продажу прав оренди та/або емфітевзису встановлювати строк дії договору оренди сім років та стартову ціну лота - не нижче 8 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки (для продажу прав оренди);

не допускати внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині зменшення розміру орендної плати та/або збільшення строку дії договору оренди земельної ділянки;

передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в користування (оренда, емфітевзис) за наявності агрохімічного паспорта земельної ділянки.

Крім того, відповідно до вищезазначеної Стратегії, Держгеокадастр та його територіальні органи для забезпечення здійснення заходів з охорони та раціонального використання земель повинні:

переглянути діючі договори оренди земель сільськогосподарського призначення державної власності з метою приведення їх у відповідність з вимогами законодавства та напрямами цієї Стратегії з урахуванням Закону України "Про оренду землі"; забезпечувати розірвання договорів оренди земель сільськогосподарського призначення державної власності, які укладені з порушенням вимог законодавства, зокрема у разі заниження нормативної грошової оцінки або несплати орендної плати у строки, встановлені договором.

При цьому, надсилання Позивачу пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком відповідача, тому недотримання останнім вимог частини 2 статті 188 Господарського Кодексу України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутись до господарського суду з позовом про зміну умов договору. (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акту чи правового акту індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків їх зміни чи припинення.

Наказом, зокрема, не встановлено обов'язок для орендаря ОСОБА_4 змінити розмір орендної плати за земельну ділянку до 12%, а лише наказано укласти з ОСОБА_5 районною державною адміністрацією та гр. ОСОБА_4 договори про заміну сторони у договорах оренди землі від 12.01.2012 № 2, 3, укладених між ОСОБА_5 районною державною адміністрацією та гр. ОСОБА_4, укласти додаткові угоди про внесення змін до договорів оренди землі шляхом викладення їх в новій редакції та встановлено річний розмір орендної плати за земельні ділянки площею 16,0000 га та площею 14,0000 га 12 (дванадцять) відсотків нормативної грошової оцінки.

При цьому, за орендарем ОСОБА_4 залишено право згоди/незгоди із запропонованою розпорядником орендної плати за землю в розмірі 12% та укладення/неукладення відповідної додаткової угоди.

Крім того, суд звертає увагу, що п. 35 Договорів №№ 2, 3 передбачено, що зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку.

Тобто сам договір оренди землі виключає можливість односторонньої зміни його умов, в тому числі й орендної плати за землю, відповідно до чого, твердження Позивача щодо намагання змінити Договір оренди в односторонньому порядку шляхом спонукання його погодитись на новий розмір ставки від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки є безпідставним.

Статтею 2 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно із статтею 4 Земельного кодексу України земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до статті 1 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV Про оренду землі (далі - Закон № 161) (в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із статті 4 Закону № 161 орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до п. 4 Розділу II „Прикінцеві і перехідні положення" Закону України № 5245-УІ від 06.09.2012 „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" який набрав чинності з 01.01.2013 року у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу. Відповідно до вимог частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності розташованими за межами населених пунктів з 01.01.2013 належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастру) та його територіальним органам.

Вищевказана норма кореспондується із статтею 15-1 Земельного кодексу України (в редакції Закону України від 16.10.2012 № 5462-VI).

Статтею 122 Земельного кодексу України розмежовано повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Так, відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто, у зв'язку із внесенням змін у законодавство України, яке регулює земельні відносини, районні державні адміністрації, в тому числі і ОСОБА_5 районна державна адміністрація, втратили право розпорядження земельними ділянками державної форми власності сільськогосподарського призначення.

Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області 21.07.2017 року з метою приведення договорів оренди землі у відповідність до вимог статей 288-289 Податкового кодексу України та Стратегії удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, яка затверджена постановою КМУ № 413 від 07.06.2017, надіслано на юридичну адресу ОСОБА_4 претензію за № 31-7-0.7-3248/2-17 щодо забезпечення в найкоротші терміни проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до законодавства та в подальшому укласти відповідні додаткові угоди про визначення розміру орендної плати.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору (постанови Верховного суду України 7/105-10(30/234-09) від 23.05.2011; від 17/299-10 від 30.05.2011; № 41/81 пд від 04.07.2011, постанови Вищого господарського суду України у справі № 41/8 Іпд від 09.08.2011, № 41/153пд від 19.01.2011, № 5021/2647/21 від 06.08.2013).

При цьому, надсилання Позивачу пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком відповідача, тому недотримання останнім вимог частини 2 статті 188 Господарського Кодексу України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутись до господарського суду з позовом про зміну умов договору. (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

Згідно статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України та статтею 1 Земельного кодексу України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 77 КАС України відповідачем спростовано доводи позивача, підтверджено належними та допустимими доказами, що останній діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством, а відтак заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними та у задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Судом під час розгляду даної справи надано оцінку зібраним доказам, оцінено їх належність та допустимість. У зв'язку з цим розгляд справи здійснено на підставі безпосередньо встановлених судом обставин.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства "ІНКЛЮЗ" до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.08.2018 року.

СуддяОСОБА_6