Справа № 820/2730/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шляхова О.М.

07 серпня 2018 р. Справа № 820/2730/18

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Донець Л.О. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судових засідань Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:
07 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправною відмову Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (подалі Ізюмське ОУПФУ, пенсійний орган) в перерахунку його пенсії, обчисленої з п`ятикратного розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

- зобов`язати Ізюмське ОУПФУ провести з 01 квітня 2018 року перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (подалі Закон № 796-XII).

Також, позивач просить зобов`язати відповідача відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15-денний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення.

Позивач зазначає, що він є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи. У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148, яким внесено зміни до Закону № 796-XII, він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Однак відповідачем у перерахунку пенсії було відмовлено.

На думку позивача, дії відповідача стосовно відмови у проведенні перерахунку його пенсії є протиправними, а рішення підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 пенсійний орган зазначає, що пeрeрaxунoк пeнсії відпoвіднo дo ст. 59 Зaкoну № 796-XII проводиться oсoбaм, які брaли учaсть у ліквідaції нaслідків Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи, іншиx ядeрниx aвaрій тa випрoбувaнь, у військoвиx нaвчaнняx із зaстoсувaнням ядeрнoї збрoї під чaс прoxoджeння дійснoї стрoкoвoї служби і внaслідoк цьoгo стaли oсoбaми з інвалідністю, тобто даний перерахунок передбачено тільки названим особам які стали інвалідами під час проходження дійсної строкової служби. Відповідач зазначає, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної строкової служби, у зв`язку з чим не набув права на отримання пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року (повний текст судового рішення підписаний 24 травня 2018 року) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений наступним чином: визнано протиправною відмову Ізюмського ОУПФУ в перерахунку позивачу пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, пенсійний орган зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 21 березня 2018 року про перерахунок пенсії із прийняттям рішення встановленої форми та за передбаченою законодавством процедурою.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, позивач не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії за частиною 3 статті 59 Закону № 796-XII, оскільки його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбувалася поза межами проходження дійсної строкової служби.

Оскільки у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, рішення встановленої форми та за передбаченою законодавством процедурою з приводу призначення пенсії не прийняв, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Ізюмське ОУПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 березня 2018 року про перерахунок пенсії із прийняттям рішення встановленої форми та за передбаченою законодавством процедурою.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове про задоволення адміністративного позову.

Скаржник зазначає, що оскаржуване судове рішення не відповідає положенням Конституції України, діючому законодавству та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зазначає, що судовими рішеннями суду апеляційної інстанції в інших справах, задовольнятися такі ж самі позовні вимоги, і суд зобов`язував пенсійний орган здійснити відповідний перерахунок пенсії позивачів.

Вказує, що з урахуванням встановленого судом першої інстанції, відповідач Ізюмське ОУПФУ і повторно відмовить йому у перерахунку пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII.

Оскільки оскаржуване судове рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, тобто є незаконною та суперечить положенням ст. 46 Конституції України, просить його скасувати в частині, якою судом зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зобов`язати Ізюмське ОУПФУ провести з 01 квітня 2018 року перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону № 796-XII, а також зобов`язати відповідача подати у 15-денний строк звіт про виконання рішення суду апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу пенсійний орган зазначає, що позивач ОСОБА_1 особисто не звертався до Управління із відповідною заявою, таким чином, його звернення обґрунтовано розглянуто та надано відповідь згідно Закону України «Про звернення громадян». Рішення пенсійного органу не може бути винесено у формі протоколу, оскільки позивач звернувся не у встановленому законодавством порядку.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_1 , та приходить до висновку про часткове скасування судового рішення, з наступних підстав.

Статтею 5 Закону СРСР від 12 жовтня 1967 року «Про загальний військовий обов`язок» визначалось, що військова служба складається з дійсної військової служби і служби в запасі Збройних Сил СРСР.

Судом установлено, що у період часу з 17 квітня 1978 року по 18 квітня 1978 року позивач ОСОБА_1 проходів дійсну військову службу у лавах Радянської армії.

Також судом установлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 10 грудня 1986 року по 06 лютого 1987 року у складі військової частини приймав участь у спеціальних зборах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 30-км зоні /а.с. 15/.

Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, є інвалідом ІІ групи та перебуває на обліку в пенсійному органі як отримувач пенсії по інвалідності на умовах, встановлених Законом № 796-XII /а.с. 11-12, 14/.

21 березня 2018 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою довільного зразку про перерахунок та виплату його пенсії з 01 квітня 2018 року, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» /а.с. 7, 54-55/.

Листом від 02 квітня 2018 року за № 184/Ч-14 пенсійний орган роз`яснив позивачу положення чинного законодавства, які передбачають можливість проведення перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Законом № 796-XII /а.с. 8/.

Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для перерахунку пенсії позивача ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

(* Тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань).

Отже, до категорії військовослужбовців статтею 10 Закону № 796-XII віднесені, зокрема, сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах і військовозобов`язані, призвані на військові збори.

Статтею 71 Закону № 796-XII установлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Стаття 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стосується виключно військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Визначені у цій статті умови та підстави призначення пенсії по інвалідності відповідній категорії осіб у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 01 липня 1992 року № 2532-12 у редакціях: законів України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V (діяла до 01 жовтня 2017 року) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (діє з 01 жовтня 2017 року) не змінювалися.

Частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Отже, частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Водночас, частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній з 01 жовтня 2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи вищезазначене, частина третя статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Таким чином, частина третя статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містить норм, які можуть викликати неоднозначність у її застосуванні.

Згідно із статтею 62 Закону № 796-XII роз`яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб`єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 затверджені зміни, що вносяться до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме - Порядок доповнений п. 9-1 такого змісту:

« 9-1. За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: < >.

Вищенаведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом в ухвалах від 08 травня 2018 року по справі № 820/1148/18 (провадження Пз/9901/33/18), від 21 травня 2018 року по справі № 816/1159/18 (провадження № Пз/9901/37/18).

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Також колегія суддів зауважує, що Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначив, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державною, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 1-11/2012 принцип законності під час вирішення справ про соціальний захист громадян передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у наступній практиці Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» у рішенні від 07 липня 1989 року Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини». У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» цей Суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення < > суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Приходячи до висновку про скасування судового рішення в іншій його частині, колегія суддів зазначає, що частиною 1 ст. 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з наступними змінами та доповненнями (далі Закон № 1058-IV в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин між сторонами у справі) встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п. 1.5 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), - заява < >, про перерахунок пенсії, < >, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, < >.

Пунктом 4.1 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку установлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (п. 4.3 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів»).

Частиною 5 ст. 45 Закону 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений в постанові від 19.04.2018 року у справі № 601/198/16, - підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії < >, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані уповноваженому органу ПФУ в установленому порядку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням тієї обставини, що із заявою про перерахунок пенсії (додаток 2 до Порядку) позивач ОСОБА_1 особисто або через представника не звертався, пенсійним органом відповідне рішення (частина 5 ст. 45 Закону 1058-IV) про перерахунок пенсії або про відмову в перерахунку пенсії позивача не приймалось, колегія суддів вважає, що звернення позивача пенсійним органом обґрунтовано розглянуто в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян». Таким чином відповідач не порушив прав позивача з приводу обов`язку пенсійного органу розглянути та вирішити заяву про перерахунок пенсії.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що позивачем 21 березня 2018 року не реалізовано його право на звернення із відповідною заявою про перерахунок пенсії, відтак, у суду відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 9 КАС України.

Оскільки наведені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, та цим обставинам не надана належна правова оцінка, керуючись ч. 2 ст. 308, п. 2 ч. 1 ст. 315, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, колегія судів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 і скасування оскаржуваного судового рішення в частині, якою судом визнано протиправною відмову Ізюмського ОУПФУ в перерахунку позивачу пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги позивача, а також скасування оскаржуваного судового рішення в частині, якою судом зобов`язано пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 березня 2018 року про перерахунок пенсії із прийняттям рішення встановленої форми та за передбаченою законодавством процедурою.

Підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ч. 4 ст. 229, статтями 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року скасувати в частині, якою визнано протиправною відмову Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги позивача.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року скасувати в частині, якою зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 березня 2018 року про перерахунок пенсії із прийняттям рішення встановленої форми та за передбаченою законодавством процедурою.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець О.І. Сіренко
Постанова складена і підписана 07 серпня 2018 року.