Справа № 800/235/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

02 серпня 2018 року

Київ

справа №800/235/16

адміністративне провадження №П/9901/79/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

Суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.,

При секретарі судового засідання: Горбатюку В.С.

учасників справи:

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - Склярук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення Вищої ради юстиції від 17 березня 2016 року № 586/0/15-16 про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва за порушення присяги, -

ВСТАНОВИВ:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

12 квітня 2016 року на адресу Вищого адміністративного суду України від ОСОБА_2 (представника позивача) надійшла позовна заява ОСОБА_5 (далі - позивач, ОСОБА_5) до Вищої ради юстиції (далі - відповідач, ВРЮ, правонаступник Вища рада правосуддя), в якій, з врахуванням заяви про зміну предмету позову (від 21 квітня 2016 року) позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Вищої ради юстиції від 17 березня 2016 року № 586/0/15-16 про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва за порушення присяги (арк. справи 4-13, 129).

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 3 квітня 2014 року Вища кваліфікаційна комісія суддів України (далі - ВККС України) прийняла рішення № 949/дп-14 про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5. 22 вересня 2015 року ВККС прийняла рішення про направлення до ВРЮ висновку щодо встановлених фактів, які свідчать про порушення суддею ОСОБА_5. присяги судді. 19 жовтня 2015 року представником судді Кравцом Р.Ю. подано до ВРЮ скаргу на рішення ВККС від 22.09.2015 року. 24 листопада 2015 року дисциплінарна секція ВРЮ дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги на рішення ВККС України. 18 січня 2016 року ВРЮ прийняла рішення № 3/0/15-16 про часткове задоволення скарги судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5. на рішення ВККС України № 2378/дп-15 від 22.09.2015 року.

19 лютого 2016 року ВАС України відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до ВККС України, та ВРЮ про скасування рішень: ВККС України від 22.09.2015 року № 2378/дп-15 та ВРЮ від 18 січня 2016 року № 3/0/15-16.

15 лютого 2016 року секція ВРЮ з питань призначення суддів на посади та звільнення їх з посад вирішила рекомендувати ВРЮ прийняти рішення про внесення Президентові України подання про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва за порушення присяги.

17 березня 2016 року Вищою радою юстиції прийнято рішення «Про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва за порушення присяги».

Позивач не погоджується з прийнятим рішенням, та вважає його таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне:

- ВРЮ не виконані вимоги, Регламенту ВРЮ, та не здійснено одночасного розгляду скарги позивача на рішення ВККС України та саме рішення ВККС України, що є грубим порушенням принципу правової визначеності та прав позивача на справедливий розгляд його справи, оскільки п. 52 Регламенту ВРЮ покладає обов'язок одночасного розгляду як скарги на рішення ВККС України, так і самого рішення ВККС України;

- всупереч ст. 86 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ВРЮ не надіслано судді рекомендацію секції ВРЮ з питань призначення судів на посади та звільнення їх з посад, тому позивач фактично був позбавлений можливості надати свої пояснення та заперечення, оскільки ВРЮ не забезпечила реалізацію права особи на інформацію щодо себе, в тому числі на інформацію, створену ВРЮ за наслідками розгляду матеріалів ВККС України;

- ВРЮ всупереч Регламенту прийняла рішення за відсутності необхідної інформації, зокрема інформації щодо завершення судового розгляду справи щодо оскарження рішення ВККС України, на підставі якого виносилось оскаржуване рішення;

- ВРЮ не вирішила питання щодо застосування строків, в межах яких до судді можуть бути застосовані наслідки дисциплінарних справ, чим порушила право позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи;

- ВРЮ не наводячи доказів, які б спростовували сумнів позивача в неупередженості розгляду справи, фактично підтвердила своє зневажливе ставлення до позивача та його прав, що безумовно свідчить про відсутність безсторонності ВРЮ, яке має своїм наслідком винесення протиправного рішення;

- ВРЮ не надано жодного обґрунтування щодо правомірності відкриття дисциплінарного провадження по відношенню до позивача за заявою яка не містила чітких відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку і стосувалась виключно оскарження судового рішення;

- ВРЮ поза межами компетенції здійснила оцінку судового рішення та доказів справи про адміністративне правопорушення, що мало наслідком неоднакове застосування одних і тих самих норм про недопустимість перегляду судових рішень та доказів, які були висловлені ВРЮ в своїх рішеннях по відношенню до інших судів;

- ВРЮ не зазначено жодних доказів про наявність умислу чи недбалості в діях судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

- порушення строку оприлюднення рішення призвело до грубого порушення права позивача на отримання відомостей про себе, на ефективну реалізацію судового захисту своїх трудових прав, права на достатній життєвий рівень, та на належний процес, який, в тому числі є частиною принципу верховенства права та одним з фундаментальних основ прав людини. З огляду на викладене, просив задовольнити адміністративний позов (арк. справи 4-13, 129).

24 травня 2018 року в судовому засіданні представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому вказав на правомірності винесеного рішення, оскільки суддя ОСОБА_5. недбало поставився до виконання обов'язків судді щодо безстороннього та об'єктивного вирішення справи (стаття 54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), оскільки, розглядаючи справу № 752/44/14-п стосовно ОСОБА_8, не виконав вимоги норм процесуального права, надав перевагу неналежним доказам перед показаннями свідків, залишивши поза увагою та не оцінивши жодного аргументу, наведеного ОСОБА_8 на свій захист, хоча такий обов'язок судді безпосередньо випливав з норм процесуального законодавства та Конституції України. Цими діями суддя ОСОБА_5. порушив принцип верховенства права, закріплений у статті 8 Конституції України, та право ОСОБА_8 на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також відповідач зазначив, що строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності не сплинув, оскільки відповідно до частини 6 статті 99 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», подання скарги до Вищої ради юстиції чи адміністративного позову до суду на рішення ВККС України про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності зупиняє застосування дисциплінарного стягнення.

Також ВРЮ зауважено, що тільки ВРЮ мала виключне конституційне повноваження вносити подання про звільнення суддів з посади і будь-яких застережень чи обмежень у реалізації цього повноваження Конституція України не передбачає.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 травня 2016 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням ВАС України у справі № 800/125/16 за позовом ОСОБА_5 до Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів про визнання незаконними та скасування рішень (арк. справи 153-154).

У зв'язку з початком роботи Верховного Суду, ця справа у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2018 року передана на розгляд колегії суддів: Васильєвій І.А. (суддя-доповідач), судді: Пасічник С.С., Юрченко В.П, Хановій Р.Ф., Хохуляку В.В. (арк. справи 173), яка ухвалою від 09.01.2018 року прийнята суддею Васильєвою І.А. до провадження.

Ухвалою суду від 18 квітня 2018 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши пояснення сторін, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, а також наданими представниками позивача та відповідача поясненнями встановила наступне.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

17 березня 2016 року відповідачем прийнято рішення № 586/0/15-16 про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва за порушення присяги, правомірність винесення якого з врахуванням доводів, наведених позивачем в позовній заяві є спірним питанням даної справи.

Як вбачається з описової та мотивувальної частини оскаржуваного рішення, його прийняттю передували наступні обставини.

ОСОБА_5, Указом Президента України від 14 лютого 2011 року № 209/2011 призначений на посаду судді Голосіївського районного суду міста Києва строком на п'ять років (арк. справи 15-18).

13 січня 2014 року суддя ОСОБА_5. розглянувши матеріали справи № 752/44/14-П (провадження № 3/752/198/14), які надійшли від ВДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122І Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), прийняв постанову, якою ОСОБА_8 визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122І КУпАП, і призначив йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_8 29 грудня 2013 року о 13:12 год, керуючи автомобілем «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_8, не погодившись із постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5., 17 січня 2014 року оскаржив її до Апеляційного суду м. Києва.

За результатами апеляційного розгляду 18 лютого 2014 року Апеляційний суд міста Києва прийняв постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_8 на постанову Голосіївського суду міста Києва у справі № 752/44/14-П залишив без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2014 року - без змін.

У зв'язку із набранням чинності Законом України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» 4 березня 2014 року постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5., звільнено ОСОБА_8 від адміністративної відповідальності (за статтею 122І КУпАП).

У березні 2014 року до ВККС від народного депутата України Петренка П.Д. надійшло депутатське звернення з повідомленням про прийняте судде ОСОБА_5. рішення від 13 січня 2014 року з проханням притягнути суддю до дисциплінарної відповідальності.

Також у червні 2014 року Міністерством юстиції України на адресу ВККС України направлено повідомлення і подання голови Громадської організації «Майдан Громадський контроль» Колбанцева В.В. про звільнення з посад суддів, які порушили присягу судді, у переліку яких зазначений суддя ОСОБА_5.

3 квітня 2014 року ВККС України прийняла рішення № 949/дп-14 про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5.

22 вересня 2015 року ВККС України прийняла рішення 2378/дп-15 про направлення до Вищої ради юстиції України висновку щодо встановлених нею фактів, які свідчать про порушення суддею ОСОБА_5. присяги, та рекомендувала ВРЮ розглянути питання про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва з підстав, передбачених п.5 ч. 5 статті 126 Конституції України (арк. справи 27-39).

До Вищої ради юстиції 2 жовтня 2015 року надійшло рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України, Комісія) від 22 вересня 2015 року, та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу матеріалів між членами Вищої ради юстиції від 2 жовтня 2015 року вказану рекомендацію передано члену ВРЮ ОСОБА_14 для здійснення перевірки.

З метою здійснення перевірки листами від 12 жовтня 2015 року № 6261/0/9-15 та № 6299/0/9-15 ОСОБА_14 у ВККС України витребувані матеріали дисциплінарної справи стосовно судді ОСОБА_5., та витяг з протоколу засідання Комісії від 22 вересня 2015 року, а у голови Голосіївського районного суду міста Києва - копії матеріалів справи № 752/44/14-п (провадження № 3/752/198/14) та інформацію щодо судді ОСОБА_5.

19 жовтня 2015 року представником судді ОСОБА_5., - ОСОБА_15 подано до ВРЮ скаргу на рішення ВККС від 22.09.2015 року.

На запит члена ВРЮ ОСОБА_14 27 жовтня 2015 року до ВРЮ надійшли матеріали дисциплінарної справи щодо судді ОСОБА_5. № 8вк- 1396/14 та витяг з протоколу засідання Комісії від 22 вересня 2015 року.

Листом від 22 жовтня 2015 року № 01-12913/15 ВККС України направила до ВРЮ скаргу, подану ОСОБА_2 (представником судді ОСОБА_5.) на рішення Комісії від 22 вересня 2015 року про направлення рекомендації Вищій раді юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва за порушення присяги.

З Голосіївського районного суду міста Києва 2 листопада 2015 року надійшли копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 752/44/14-п та дані, що характеризують суддю ОСОБА_5.

Рішенням Вищої ради юстиції від 18 січня 2016 року скаргу представника судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5., - адвоката ОСОБА_2 на рішення ВККС України від 22 вересня 2015 року задоволено частково, рішення ВККС України від 22 вересня 2015 року змінено шляхом виключення із його тексту посилань на скаргу голови ГО «Майдан - Громадський контроль» Колбанцева В.В., а в решті рішення Комісії залишено без змін.

Відповідно до пункту 52 Регламенту ВРЮ, затвердженого рішенням Ради від 30 липня 2015 року № 355/0/15-15, зі змінами, внесеними рішеннями Ради від 24 вересня 2015 року № 697/0/15-15 та від 17 листопада 2015 року № 867/0/15-15, питання про звільнення судді розглядається у разі, якщо за наслідками розгляду скарги рішення Комісії залишено без змін. У зв'язку із наведеними рекомендаціями, рішення Комісії від 22 вересня 2015 року розглядалось з врахуванням рішення Ради від 18 січня 2016 року (в частині залишення рішення ВККС України без змін).

За результатами здійсненої перевірки член Вищої ради юстиції ОСОБА_14 склав висновок від 10 лютого 2016 року, яким запропоновував підтримати рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 22 вересня 2015 року про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва за порушення присяги та ухвалити висновок про рекомендування Вищій раді юстиції внести Президентові України відповідне подання.

Секція Вищої ради юстиції з питань призначення суддів на посади та звільнення їх з посад 15 лютого 2016 року ухвалила висновок, яким рекомендувала Вищій раді юстиції прийняти рішення про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва за порушення присяги.

Вища рада юстиції, розглянувши рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 22 вересня 2015 року про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва за порушення присяги та матеріали перевірки, проведеної членом Вищої ради юстиції ОСОБА_14 за вказаною рекомендацією, керуючись пунктом 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України, статтями 27, 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції», 17 березня 2016 року винесла рішення «Про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва за порушення присяги» (арк. справи 130-137).

При цьому ВРЮ вважала обґрунтованою рекомендацію ВККС України від 22 вересня 2015 року.

Зокрема зазначила, що з врахуванням встановлених обставин, суддя ОСОБА_5. недбало поставився до виконання обов'язків судді щодо безстороннього та об'єктивного вирішення справи (стаття 54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), оскільки, розглядаючи справу № 752/44/14-п стосовно ОСОБА_8, не виконав вимоги норм процесуального права, надав перевагу неналежним доказам перед показаннями свідків, залишивши поза увагою та не оцінивши жодного аргументу, наведеного ОСОБА_8 на свій захист, хоча такий обов'язок судді безпосередньо випливав з норм процесуального законодавства та Конституції України. Цими діями суддя ОСОБА_5. порушив принцип верховенства права, закріплений у статті 8 Конституції України, та право ОСОБА_8 на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного ВРЮ в рішенні зазначила, що рішення Комісії від 22 вересня 2015 року № 2378/дп-15 є обґрунтованим, оскільки невиконання ОСОБА_5 покладених на нього професійних обов'язків, завдало істотної шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства та держави під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 752/44/14-п (пр. № 3/752/198/14).

Окрім того, при винесенні даного рішення відповідачем було враховано, що 22 вересня 2015 року до ВККС України представником судді ОСОБА_5. - адвокатом ОСОБА_2 в інтересах судді було подано скаргу на рішення Комісії від 22 вересня 2015 року про направлення рекомендації Вищій раді юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва за порушення присяги, яку було частково задоволено рішенням ВРЮ від 18 січня 2016 року.

Тобто Вищою радою юстиції, при винесені рішення від 17 березня 2016 року № 586/0/15-16 про внесення подання Президентові про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва за порушення присяги досліджувалось рішення ВККС України від 22 вересня 2015 року, та надавалась оцінка рішенню ВРЮ від 18 січня 2016 року.

Рішення від 17.03.2016 року, яке прийняте на підставі рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 22 вересня 2015 року про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва за порушення присяги та матеріали перевірки, проведеної членом Вищої ради юстиції ОСОБА_14 за вказаною рекомендацією, є предметом оскарження у даній справі.

З приводу викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15.01.1998 року № 22/98-ВР акти Вищої ради юстиції можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом, у лютому 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія ), Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ), у якому просив визнати незаконними та скасувати: рішення ВККС від 22 вересня 2015 року № 2378/дп-15 про направлення до ВРЮ висновку щодо встановлених фактів, які свідчать про порушення суддею Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5. присяги (далі - Рішення ВККС); рішення ВРЮ від 18 січня 2016 року № 3/0/15-16 «Про часткове задоволення скарги представника судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5. - ОСОБА_2. на рішення ВККС від 22 вересня 2015 року № 2378/дп-15» (далі - рішення ВРЮ).

Вищий адміністративний суд України постановою від 30 травня 2016 року позов задовольнив частково. Визнав незаконним і скасував рішення ВККС України від 22.09.2015 року № 2378/дп-15 про направлення до ВРЮ висновку щодо встановлених фактів, які свідчать про порушення присяги; визнав незаконним і скасував рішення ВРЮ від 18 січня 2016 року № 3/0/15-16 в частині залишення без змін рішення ВККС України від 22 вересня 2015 року № 2378/дп-15; в іншій частині щодо визнання незаконним та скасування рішення ВРЮ від 18 січня 2016 року № 3/0/15-16 у позові відмовив.

Верховний Суд України постановою від 1 листопада 2016 року (справа № 21-2306а16) постанову Вищого адміністративного суду України від 30 травня 2016 року скасував, справу передав на новий розгляд до цього ж суду.

15 березня 2017 року Вищий адміністративний суд України позов ОСОБА_5 задовольнив частково. Визнав незаконним і скасував: рішення ВККС від 22 вересня 2015 року № 2378/дп-15»; рішення ВРЮ на рішення ВККС в частині залишення без змін рішення ВККС (від 18 січня 2016 року № 3/0/15-16 «Про часткове задоволення скарги представника судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5. - ОСОБА_2. на рішення ВККС від 22 вересня 2015 року № 2378/дп-15»); в іншій частині щодо визнання незаконним та скасування рішення ВРЮ у позові відмовив.

Постановою Верховного суду від 21 березня 2018 року за наслідками перегляду постанови ВАС України від 15 березня 2017 року у задоволенні заяви ВРЮ про перегляд відмовлено, оскільки наведені у заяві доводи не спростовують правильності викладених судом висновків.

Вказана постанова набрала законної сили з дати її прийняття.

Тобто постанова суду, якою скасовані рішення ВККС України від 22 вересня 2015 року та рішення ВРЮ від 18.01.2016 року (в частині залишення без змін рішення ВККС України від 22.09.2015 року), які були предметом дослідження при винесенні рішення від 17.03.2016 року (яке є предметом оскарження в даній справі) набрало законної сили у відповідності до постанови Верховного Суду - 21 березня 2018 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, з врахуванням встановлених постановою суду, яка набрала законної сили обставин справи, вирішення яких невід'ємно пов'язано з розглядом даної справи, суд вважає, що оскаржуване позивачем рішення у даній справі підлягає скасуванню.

Як вказувалось судом вище, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Вищої ради юстиції від 17 березня 2016 року № 586/0/15-16 про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва за порушення присяги. Проте з огляду на положення пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки оскаржуване рішення ВРЮ є індивідуальним актом суб'єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне застосувати інший спосіб захисту порушеного права позивача, шляхом визнання оскаржуваного рішення протиправним та скасувати його.

На підставі викладеного, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-245, 246, 250, 257, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення Вищої ради юстиції від 17 березня 2016 року № 586/0/15-16 про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва за порушення присяги, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради юстиції від 17 березня 2016 року № 586/0/15-16 про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва за порушення присяги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Великої Палати Верховного Суду.

Рішення в повному обсязі складено 7.08.2018 року.

Головуючий Васильєва І.А.

Судді: Пасічник С.С.

Юрченко В.П.

Ханова Р.Ф.

Хохуляк В.В.