Справа № 158/2578/16а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/5392/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Носа С.П., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судових засідань Олійник А.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі за їх позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції Ковальчук В.Д.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення 29 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з адміністративним позовом, у якому просили:
визнати протиправним та скасувати пункт 161 рішення Міністерства оборони України від 8 серпня 2016 року, яке оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань від 5 серпня 2016 року № 60, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 ,
зобов`язати відповідача призначити та виплатити вказану допомогу у розмірі 344500,00 грн. кожному відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року позов було задоволено повністю. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України було задоволено частково, скасовано постанову суду першої інстанції та задоволено позов частково. Постановою Верховного Суду від 27 березня 2018 року касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Скасовано зазначені судові рішення та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі № 158/2578/16-а у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 настала під час виконання обов`язків військової служби, а причиною його смерті є отруєння алкоголем. Тобто, сержант ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби перебував на території військової частини в нетверезому стані, що спричинило смерть останнього внаслідок гострого отруєння етиловим алкоголем.
Позивачі подали на вказане рішення суду апеляційні скарги, у яких просять його скасувати та задовольнити позов у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовують тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляду справи відбувається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи із такого.
Як слідує з матеріалів справи, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року позов у даній справі задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано пункт 161 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 5 серпня 2016 року № 60. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Постановою Львівський апеляційний адміністративний суд від 14 листопада 2017 року вказану постанову Волинського окружного адміністративного суду скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 161 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), звільнених з військової служби від 5 серпня 2016 року № 60. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». У задоволенні решти позову відмовлено.
Верховний Суд постановою від 27 березня 2018 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року скасував та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
При цьому Верховний Суд у своїй постанові вказав на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не надана належна оцінка тому, що причиною смерті сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 стало алкогольне отруєння.
Відповідно до частини 5 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 листопада 2013 року ОСОБА_3 був призваний Луцьким ОМВК для проходження військової служби за контрактом.
З 28 травня 2014 року неодноразово сержант ОСОБА_3 брав безпосередню участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 1 березня 2016 року № 1155.
Як видно зі свідоцтва про смерть від 5 лютого 2016 року серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Старичі Яворівського району Львівської області, про що 5 лютого 2016 складено відповідний актовий запис №7.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 5 лютого 2016 року № 21/2016 причину його смерті не встановлено. Лікарським свідоцтвом про смерть від 18 березня 2016 року № 21/2016, виданим замість попереднього, та довідкою про причину смерті від 18 березня 2016 року № 21/2016, виданою КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», встановлено, що причиною смерті ОСОБА_3 стало гостре отруєння етиловим алкоголем на території військової частини в селі Старичі, намір невизначений.
29 лютого 2016 року т.в.о. начальника штабу-першим заступником командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 прийнято наказ № 48, відповідно до якого сержанта ОСОБА_3 , командира бойової машини-командира 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті не уточнена, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. У даному наказі також зазначено, що смерть ТАК пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, похований на цвинтарі села Лички Ківерцівського району Волинської області.
Актом спеціального розслідування встановлено, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з проходженням військової служби, та підтверджено, що факт смерті пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби. Витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 15 липня 2016 року № 3096 вказує, що смерть військовослужбовця настала через гостре отруєння етиловим алкоголем, а причина смерті - одержана в результаті нещасного випадку, ТАК пов`язана із проходженням військової служби.
Батьки військовослужбовця звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_3 за призначенням їм одноразової грошової допомоги, і 3 червня 2016 року відповідні документи були надіслані директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Листом від 6 вересня 2016 року № 1118 військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 повернув документи ІНФОРМАЦІЯ_4 та повідомив, що комісія Міністерства оборони України дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батькам ОСОБА_3 , оскільки смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння (стаття 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), про що свідчить витяг з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 5 серпня 2016 року № 60.
Частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 статті другої статті 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975).
Як встановлено пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Підпунктом 1 пункту 4 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Разом з тим, пунктом 1 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні положення містить і пункт 19 Порядку № 975.
Як свідчить лікарське свідоцтво про смерть від 18 березня 2016 року № 21/2016, а також довідка про причину смерті від 18 березня 2016 року № 21/2016, виданою КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», причиною смерті ОСОБА_3 стало гостре отруєння етиловим алкоголем на території військової частини в селі Старичі, внаслідок випадків ушкодження з невизначеним наміром.
Зазначене підтверджується і витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 15 липня 2016 року № 3096, з якого слідує, що причиною смерті військовослужбовця є травма - гостре отруєння етиловим алкоголем, і причина смерті одержана в результаті нещасного випадку, ТАК пов`язана із проходженням військової служби».
Частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира Начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Як зазначено в Акті спеціального розслідування, смерть сержанта ОСОБА_3 настала ввечері 4 лютого 2016 року у наметі для проживання у польовому таборі військової частини НОМЕР_3 (тіло потерпілого без ознак життя було виявлено близько 23:50 4 лютого 2016 року). О 00 годин 5 лютого 2016 року була його черга бути черговим по намету. Отже, було встановлено, що смерть сержанта ОСОБА_3 пов`язана з проходженням військової служби.
Таким чином, слід погодитися з висновком суду першої інстанції, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 настала під час виконання обов`язків військової служби. При цьому сержант ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби перебував на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило його смерть внаслідок гострого отруєння етиловим алкоголем.
Разом з тим, на думку апеляційного суду, при вирішенні спору суд першої інстанції помилково послався на вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки такий факт може бути встановлений лише відповідним рішенням про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак це не вплинуло на правильність вирішення справи.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком, зокрема, вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачам у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Положеннями частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до приписів статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, доводи апелянтів висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного ними рішення суду.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі № 158/2578/16-а без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді С.П.Нос

Р.Б.Хобор

Постанова у повному обсязі складена 13 серпня 2018 року.