Справа № 210/3988/17
Суддя: Скотар Р. Є.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3988/17
Провадження № 2-а/210/53/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" липня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: Скотар Р.Є., за участі секретаря Соколовської Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського Криворізького відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3, третя особа Криворізький відділ поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконними дій посадової особи та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 18 вересня 2017 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень. Вважає вказану постанову такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції субєкта владних повноважень.

Оскаржувана постанова мотивована тим, що поліцейським Криворізького відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Причиною складання постанови про накладення адміністративного стягнення виявився проїзд по дорозі, яка має три смуги для руху у кожному напрямку, по крайній лівій смузі, чим порушив п. 11.14 ПДР України. Позивач вважає вищезазначену постанову незаконною, необґрунтованою, та такою, що винесена з порушенням діючих норм матеріального та процесуального права України. Зазначає, що під час винесення постанови інспектором не були дотримані вимоги ст. 245, ст. 276, ст. 280 КУпАП. Тому просить суд визнати дії поліцейського Криворізького відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по складанню постанови серії ДР № 037540 від 18.09.2017 року, та стягнення у вигляді штрафу незаконними; скасувати постанову серії ДР № 037540 від 18.09.2017 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності а також також зазначив, що під час несення служби 18.09.2017 року близько 11.40 год. по пр. Миру був зупинений мопед VIPER ACTIVE д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, який порушив вимоги ПДР, а саме п.п. 11.14, рухався у другій смузі. ОСОБА_2 було розяснено ст. 63 КУ, ст. 268 КУпАП, після чого винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Криворізький відділ поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області не з"явилась, заперечень на позов не наддала.

Оскільки справу розглянуто без участі сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи у порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що строк на оскарження постанови не пропущено.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

18 вересня 2017 року близько 11.40 год. по пр. Миру поліцейським Криворізького відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 був зупинений мопед VIPER ACTIVE д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, який порушив вимоги ПДР, а саме п.п. 11.14, рухався у другій смузі, після чого винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ДР № 037540 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 18 вересня 2017 року близько 11.40 год. по пр. Миру водій ОСОБА_2 керуючи мопедом VIPER ACTIVE д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги ПДР, а саме п.п. 11.14 ПДР України, і скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України суд зобовязаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів ; показаннями свідків (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Свою незгоду з обставинами, зафіксованими в постанові про адміністративне правопорушення, позивач обґрунтовує тим, що він не порушував ПДР України. Також будь-яких доказів, які підтверджують вину позивача у скоєному адміністративному правопорушенні, поліцейським ОСОБА_3 надано не було, належної фіксації правопорушення не відбулось.

Суд зазначає, що згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Реалізовуючи свої повноваження, суб'єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб'єкта владних повноважень.

У відповідності до норми ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як передбачено ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З системного аналізу положень ст. 72 КАС України, у сукупності із положеннями ст. 251, 254, 258 КУпАП, вбачаться, що одним із доказів наявності в діях особи ознак адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення. Однак, згідно з ст. 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, а саме - у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до ст. 122 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, у тому числі й за ст. 122 КУпАП.

З матеріалів справи слідує, що постанова про адміністративне правопорушення складена поліцейським Криворізького відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, що підтверджують вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Враховуючи факт того, що позивач заперечує про скоєння ним адміністративного правопорушення - невиконання вимог п. 11.14 (Д) ПДР України ПДР України, а відповідач не довів законності своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача, з приводу того, що дійсно він порушив п.п. 11.14 (д) ПДР України по пр. Миру в м.Кривому Розі 18.09.2017 року, не надано, суд, приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім постанови про адміністративне правопорушення, складеної поліцейським Криворізького відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3, правомірність якої оскаржена в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, складаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково, чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали, додані до позовної заяви свідчать про те, що при винесені оскаржуваної постанови Відповідачем не з'ясовані усі обставини, що мають значення у справі, та Відповідачем не доведено факт вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, викладені вище, суд визнає, що постанова від 18 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Суд вважає, що таке рішення суду спрямоване на захист прав, свобод, інтересів Позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Однак позовні вимоги про закриття провадження по справі задоволенню не підлягають, оскільки це входить за межі компетенції суду, законодавець в нормах КУпАП надав право винести постанову про закриття провадження (п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП) органу або посадовій особі, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку цією посадовою особою виступив відповідач, а не суд, оскільки в даному випадку суд є установою в яку оскаржують дії посадової особи поліцейського Криворізького відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3.

Суд вважає, що достатнім способом захисту права позивача є скасування постанови, тому у задоволені позовних вимог про закриття провадження по справі необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору, відповідно до ст. 288 КУпАП, в силу ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 5-18, 20, 72-78, 80, 90, 139, 241-246, 286, 293, 295, 255 КАС України, Рішенням КСУ № 3-рп/2015 від 08.04.2015, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського Криворізького відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3, третя особа Криворізький відділ поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконними дій посадової особи та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДР № 037540 від 18.09.2017 року, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським Криворізького відділу поліції Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3.

В задоволені позовних вимог в частині закриття справи про адміністративне правопорушення - відмовити.

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. Є. Скотар