Справа № 817/1280/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2018 року м. Рівне №817/1280/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Рівненській області про зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач) про зобовязання здійснити перерахунок допомоги у звязку з вагітністю та пологами та виплатити таку допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є працівником Головного управління ДФС у Рівненській області і займаю посаду старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань, має спеціальне звання майор податкової міліції та вислугу років в органах податкової міліції більше 15 років. Наказом ГУ ДФС у Рівненській області від 01.12.2017 року №128-В відповідно до Закону України «Про відпустки» та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114, їй надана відпустка у звязку з вагітністю та пологами з 01.12.2017 року по 05.04.2018 року. Розрахунок допомоги, як вбачається з листа ГУ ДФС у Рівненській області від 29.01.2018 року №30/14з/17-00-05-17, проведено відповідно до затверджених наказом ДФС від 07.09.2016 року №748 Методичних рекомендацій з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції. Зокрема, середньоденне грошове забезпечення обраховане шляхом ділення суми грошового забезпечення за грудень 2017 року на кількість робочих днів в грудні 2017 року, а сума допомоги по вагітності і пологах обрахована шляхом множення цього середньоденного грошового забезпечення на кількість робочих днів в періоді відпустки. Позивач стверджує, що відповідачем протиправно при обрахунку допомоги по вагітності і пологах не взято до уваги ст.21 Закону України «Про відпустки», ст.ст.4. 9 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», абз.1, 2 п.3., пп.1 п.7 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, п.25 Постанови Кабінету Міністрів України «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням» від 26 вересня 2001 р. № 1266, що стало наслідком отримання нею допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на позов, у якому заперечує проти позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що оскільки позивач не підлягає загальнообовязковому соціальному страхуванню, то Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 на неї не поширюється. Крім того, позивач також не підпадає під перелік осіб, які мають право на державну допомогу у звязку з вагітністю та пологами, визначений Порядком призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженим Постановою КМУ від 27 грудня 2001 р. №1751. В той же час, в звязку із неврегульованістю на законодавчому рівні порядку визначення та виплати такої допомоги стосовно працівників податкової міліції, то ДФС України наказом №748 від 07.09.2016 затверджені Методичні рекомендації з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції. Розрахунок допомоги по вагітності і пологах був здійснений відповідачем на підставі вказаних Рекомендацій, в звязку з чим просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив в якому виклав аргументи, тотожні змісту позову.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив не подавав.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сторонами не заперечується, що позивач є працівником Головного управління ДФС у Рівненській області і займає посаду старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань, спеціальне звання майор податкової міліції, отже не підлягає загальнообовязковому державному соціальному страхуванню.

Також не заперечується факт надання позивачу відпустки у звязку із вагітністю та пологами у період з 01.12.2017 по 05.04.2018.

При цьому, розрахунок допомоги по вагітності та пологам відповідачем проведений згідно п.3 Методичних рекомендацій з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, затверджених наказом ДФС від 07.09.2016 № 748, а саме: виплата допомоги була здійснена з розрахунку посадового окладу за останньою штатною посадою, надбавки за спеціальне звання та надбавки за вислугу років. Окрім цього, розрахунок допомоги був проведений в робочих днях.

Суд не погоджується із проведенням такого розрахунку та зауважує наступне.

Відповідно до вимог ст.353 Податкового кодексу України, особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Приписами статей 17, 20 Закону України «Про відпустки» встановлено, що на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у звязку з вагітністю та пологами тривалістю 126 календарних днів. Вона надається повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до пологів.

За змістом ст.21 Закону України «Про відпустки», працівникам, які мають право на соціальні відпустки, передбачені статтями 17 і 18 цього Закону, виплачується державна допомога на умовах, передбачених Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та іншими нормативно-правовими актами України.

Статтею 4 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» передбачено, що покриття витрат на виплату допомоги у звязку з вагітністю та пологами жінкам з числа військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, військ цивільної оборони, інших військових формувань, а також Державної спеціальної служби транспорту та з числа поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального звязку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби України, здійснюється за рахунок відповідних бюджетів.

Згідно із нормами ст.ст. 7, 9 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», право на державну допомогу у звязку з вагітністю та пологами мають за цим Законом всі жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообовязкового державного соціального страхування.

Допомога у звязку з вагітністю та пологами надається у розмірі 100 відсотків середньомісячного доходу (стипендії, грошового забезпечення, допомоги по безробіттю тощо) жінки, але не менше 25 відсотків від розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатної особи із розрахунку на місяць.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», (чинною на момент здійснення розрахунку відповідачем) та п.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення повинні враховуватись усі отримані виплати, а не лише основний оклад та надбавки за звання, вислугу, секретність та високі досягнення.

Пунктом 3 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, передбачено, що відповідно до статті 7 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», право на державну допомогу у звязку з вагітністю та пологами мають вагітні жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, а саме: жінки із числа військовослужбовців Збройних Сил, Держприкордонслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку та із числа поліцейських, осіб начальницького і рядового складу органів та підрозділів служби цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби.

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що допомога у звязку з вагітністю та пологами надається вищевказаним категоріям жінок у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення, а її розмір встановлюється шляхом множення середньоденного доходу на кількість календарних днів тривалості відпустки у звязку з вагітністю та пологами.

Отже, при розрахунку вказаної допомоги врахуванню підлягають всі дні відпустки, а не лише робочі дні.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що спеціального нормативно-правового акту щодо визначення середньоденного доходу працівників податкової міліції чи працівників органів внутрішніх справ немає, а відтак, на думку суду, слід застосовувати аналогію закону, яким у даному випадку є Постанова Кабінету Міністрів України «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням» від 26 вересня 2001 р. №1266, в якій міститься розділ «Особливості обчислення середньої заробітної плати для призначення допомоги по вагітності та пологах, допомоги по тимчасовій непрацездатності, а також оплати перших пяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця».

Зокрема п.25 вказаної Постанови визначено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

Суд не бере до уваги Методичні рекомендації, затверджені ДФС України, оскільки вони фактично звужують права осіб начальницького складу податкової міліції в частині отримання грошового забезпечення за час хвороби, відпустки, при звільненні, а також при виплаті матеріальної допомоги.

Одночасно суд звертає увагу на те, що ч.4 ст.1 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» встановлено, що Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Твердження відповідача про те, що позивач не підпадає під перелік осіб, визначених вказаним вище Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, є неприйнятними з огляду норми ст.7 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», відповідно до якої, право на державну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами мають за цим Законом всі жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Підсумовуючи вище викладене, на думку суду, розрахунок допомоги по вагітності та пологах позивача має бути розрахований на підставі Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (чинною на момент здійснення розрахунку відповідачем) із застосуванням аналогії закону при визначенні середньоденного доходу і в календарних днях, а не робочих.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є таким, що належить до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Рівненській області здійснити перерахунок та виплату допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами ОСОБА_3 на підставі Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21.11.1992 №2811-XII та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір в сумі 704,80грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_3 (33001, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач - Головне управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ).

Повний текст рішення складено 09 серпня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.