Справа № 814/1389/18
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

08 серпня 2018 р. № 814/1389/18
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до Військової частини НОМЕР_1 , п АДРЕСА_2
пропоновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про поновлення його на посаді старшого матроса, водія 2 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 в зв`язку з незаконним звільненням в період тимчасової непрацездатності.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в період з 31 травня по 04 червня 2018 знаходився на лікуванні в військовому шпиталі в/ч № НОМЕР_2 . Саме в цей момент, 04.06.2018 наказом командира військової частини позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я. Таким чином, його було звільнено зі служби в період тимчасової непрацездатності. Згідно зі ст.49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України, не допускається звільнення працівників з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності. Незаконність такого звільнення тягне за собою поновлення порушених прав працівника, тобто поновлення в займаній посаді. Згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
Відповідач відзиву проти позову не надав. Кореспонденція на адресу відповідача повернулась з відміткою пошти про невручення.
В судове засідання призначення на 17.07.2018 позивач, його представник, а також представник відповідача не з`явились.
Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження 08.08.2018 без проведення судового засідання за наявними матеріалами, які надійшли до суду на час розгляду.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , 1964 р.н. проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія 2 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти, та має військове звання старшого матроса.
03.05.2018 постановою Головної військово-лікарської комісії Південного регіону №760 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку.
01.06.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №48-РС по особовому складу, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку згідно з підпунктом «б» ч.1 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я.
04.06.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №117 по стройовій частині, ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, припинено дію його контракту про проходження військової служби, виключено зі списків особового складу військової частини, знятий з усіх видів забезпечення.

Відповідно до п.п. «б» ч.1 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до п.3 ч.6 ст37 Закону виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до п.240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.08 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.
Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.
Таким чином, відповідно до вимог законодавства, звільнення військовослужбовця визнаного військово-лікарської комісією непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, є не правом, а обов`язком командування військової частини.
Суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог необхідно відмовити у повному обсязі.
По-перше, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що станом на 04.06.2018 він був увільнений від служби у зв`язку з тимчасовою непрацездатності. Долучена до позову довідка про огляд лікаря-терапевта не є документом, що підтверджує зазначену обставину.
По-друге, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці - це громадяни України, які проходять військову службу у складі Збройних Сил України та інших військових формувань.
При цьому, згідно зі статтею 2 вищезазначеного Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Стаття 3 Кодексу законів про працю України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.
Виходячи з наведеного, на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що посилання позивача у цьому випадку на ст.40 КЗпП України є необґрунтованим.
Натомість, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не містить застереження про неможливість звільнення військовослужбовця, якого визнано непридатним до військової служби, під час його тимчасової непрацездатності.
В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) відмовити.
2. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко