Справа № 813/387/18
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 813/387/18
Провадження № 2-а/463/190/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представників відповідача Катревич Н.А., Білик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Укрзалізниця» звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про скасування постанови від 17.01.2018р. № 1 про правопорушення, пов'язане із здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень та накладення на ПАТ «Українська залізниця» штрафу в розмірі 8500 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2018р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018р. рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2018р. скасовано, а справу направлено до Личаківського районного суду м. Львова для розгляду за встановленою законом предметною підсудністю.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 27.06.2018р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 12.01.2018р. начальником Львівського прикордонного загону Чорним О.В. винесено постанову № 1 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою встановлено, що 12.01.2018р. о 18.10 год. потягом № 706 сполученням «Перемишль-Львів» перевізником ПАТ «Українська залізниця» перевезено через державний кордон України в пункт пропуску для залізничного сполучення «Мостиська» без належних документів для в'їзду в Україну громадянина ФРН, а саме ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який пред'явив на паспортний контроль ідентифікаційну картку гр. ФРН серії НОМЕР_1, видану до 05.08.2022р., що не дає права на перетинання державного кордону України. Із вказаною постановою не погоджується, вважає, що така прийнята з порушенням норм чинного Законодавства України. Зокрема, протокол про правопорушення від 12.01.2018р. не відповідає вимогам ст. 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень». В такому не зазначено дати та місця реєстрації перевізника, а вказано, що дата і місце перевізника не створювалось, а отже, вважає, відсутні підстави для складання протоколу, оскільки перевізник, на якого накладено штраф не існує. У графі 9 протоколу зазначено особу яка керує транспортним засобом ОСОБА_4, однак надалі в протоколі фігурує прізвище та ім'я іншої особи ОСОБА_5 Крім того, у протоколі не зазначено дати та часу розгляду справи про правопорушення. Щодо самого перевезення громадянина ФРН вказує, що в обов'язки працівника залізниці, відповідно до Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для залізничного сполучення, входить попередження пасажирів під час посадки у вагон про необхідність мати паспортні документи, у т.ч. документи на право перетину державного кордону України та опитування пасажирів під час поїздки щодо їх громадянства, роздача імміграційних карток, митних декларацій забезпечення бланками яких здійснюють органи державного кордону та митних органів. У згаданому вище Законі зазначено про необхідність органів виконавчої влади привести свої нормативно-правові акти у відповідність з цим Законом, проте Державною прикордонною службою в межах її компетенції нових нормативно-правових актів не розроблялось, а діючі нормативно-правові акти не переглядались і не скасовувались. Так само, не переглядалися і не скасовувались Технології. Також, під час посадки пасажирів у вагони старший стюард поїзду організовує роботу стюардів щодо інформування та перевірки перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявності у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що може призвести до перевезення чи спроби перевезення через державний кордон України пасажирів без необхідних документів. Крім того, просить врахувати, що за міждержавними угодами громадяни більше 70-ти держав мають право безвізового в'їзду в Україну, а працівник залізниці фізично і технічно не має можливості відслідковувати і запам'ятовувати ці угоди, що є обов'язком прикордонної служби. Крім того, ОСОБА_4, чи ОСОБА_5 не уповноважувалися підписувати протокол про правопорушення та бути присутніми як представники залізниці при розгляді справи. Сама справа розглянута у відсутності перевізника, а в оскаржуваній постанові не зазначено імені та по батькові посадової особи, яка її склала, тоді як вказано лише прізвище та ініціали.

Відповідач подав до суду відзив на позов, одночасно долучивши докази його направлення позивачу. З позовом не погоджується, оскільки саме на перевізника покладається обов'язок перевірити документи, які дають право на в'їзд в Україну. Крім того, згідно Закону, перевізник звільняється від відповідальності, якщо доведе, що документи, надані йому пасажиром перед початком міжнародного пасажирського перевезення дали йому достатні підстави вважати, що пасажир мав документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, транзиту. В свою чергу, згідно Угоди між Україною та ЄС про спрощення оформлення віз, іноземці та особи без громадянства, а також громадяни України прямують до країн-членів ЄС по безвізовому режиму за наявності закордонного паспорта. Про те, що ID-картка може слугувати підставою для перетину державного кордону в Угоді не зазначено. Відсутність в протоколі про правопорушення дати та місця реєстрації перевізника обумовлено тим, що позивач не надав такої інформації на відповідний запит. Що стосується представництва ПАТ «Укрзалізниця» під час розгляду справи про правопорушення, таким є працівник підприємства, а не особа, уповноважена на представництво окремою довіреністю. Щодо повноважень працівників прикордонної служби, то до компетенції останніх віднесено перевірку документів, тоді як стюарди міжнародного пасажирського сполучення повинні знати за якими паспортними документами іноземці мають право в'їжджати на територію України. Тому, в задоволенні позову просить відмовити.

В судове засідання позивач не з'явився, причин неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Згідно даних комп'ютерної програми «Д-3», судова повістка направлялась на адресу позивача, вказану в позовній заяві, а саме м. Київ, вул. Привокзальна, 3, відповідний витяг про що долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача.

Повноважні представники відповідача Катревич Н.А. та Білик І.М. в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечили з підстав, викладених у відзиві. Просять в задоволенні такого відмовити.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.01.2018 року відповідачем відносно перевізника ПАТ «Львівська залізниця» складено протокол № 440157 (а.с.10-12) про правопорушення пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень за невиконання перевізником обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, що призвело до спроби перевезення через державний кордон України без необхідних документів для в'їзду до держави прямування України, одного пасажира, а саме громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на паспортний контроль пред'явив ідентифікаційну картку громадянина Республіки Німеччини серії НОМЕР_1.

17.01.2018 року на підставі протоколу від 12.01.2018 року №440157 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень начальником Львівського прикордонного загону полковником Чорний О.В. винесена постанова №1 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою на ПАТ «Львівська залізниця» накладено штраф в сумі 8500,00 грн. (а.с.13).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» посадовою особою відповідного органу охорони державного кордону України, яка виконує функції із здійснення прикордонного контролю, про вчинення правопорушення складається протокол. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, або представника перевізника від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка керує транспортним засобом, або представник перевізника має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.

Згідно з ст.12 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» посадова особа органу охорони державного кордону України, уповноважена накладати штрафи, приймає відповідне рішення протягом п'ятнадцяти днів після надходження протоколу про правопорушення та інших матеріалів справи. Рішення оформляється постановою відповідної особи.

Статтею 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на органи та посадових осіб Держприкордонслужби України покладено обов'язок запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами; здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду, а також здійснення фіксації біометричних даних іноземців та осіб без громадянства під час здійснення прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду.

Підпунктом 1 ч.1 ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вказано, що в'їзд на територію України та виїзд з території України для іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно з Угодою між Україною та Європейським Співтовариством про спрощення оформлення віз іноземці та особи без громадянства, а також громадяни України прямують до країн-членів ЄС у безвізовому режимі (90 днів протягом 180 днів) за наявності закордонного паспорта (біометричного паспорта або закордонного паспорта старого зразка, термін дії ще якого не закінчився). Однак в Угоді не зазначено, що ID-картка може слугувати підставою для перетину державного кордону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 №273/96-ВР залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо; залізниця - статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі.

З огляду на зазначене, виходячи з положень Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» у громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_6, були відсутні документи, необхідні для в'їзду до України, що давало достатні підстави відповідачу для складання протоколу про правопорушення та винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до преамбули Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» цей Закон відповідно до Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють Конвенцію Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Згідно з ст.ст.1, 2 вказаного Закону підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення. Справи про правопорушення, передбачені статтею 1 цього Закону, розглядають відповідні органи охорони державного кордону України. Від імені органів охорони державного кордону України розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи мають право начальники органів охорони державного кордону України та їх заступники.

Перевізник звільняється від відповідальності, передбаченої цією статтею, якщо доведе, що документи, надані йому пасажиром перед початком міжнародного пасажирського перевезення, дали йому достатні підстави вважати, що пасажир мав документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, транзиту.

Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст.22-1 Закону України «Про залізничний транспорт» під час перевезення у міжнародному залізничному сполученні пасажир зобов'язаний мати належним чином оформлені документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та пред'явити їх перевізникові на його вимогу. Перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні зобов'язаний до початку перевезення перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред'явив необхідні документи. За невиконання обов'язку перевірити перед початком перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні наявність у нього документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, перевізник несе відповідальність, передбачену законом.

За змістом п.1 ст.4 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» щодо обставин, що виключають провадження у справі про правопорушення зазначається, що провадження у справі про правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події правопорушення. Натомість, в даному випадку сам факт і подія правопорушення - перевезення іноземця без наявності у нього документів, які дають право в'їзду на територію України сторонами не оспорюється, у зв'язку з чим доводи представника позивача про порушення, допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення слід визнати неспроможними, при тому що доводи представника позивача про порушення, допущенні при складанні протоколу стосуються не суті інкримінованого правопорушення, а процедури складання протоколу.

Крім того, слід врахувати, що за змістом ст. 12 Закону, рішення у справі про правопорушення приймається не лише на підставі протоколу, але й інших матеріалів справи, внаслідок чого доводи представника позивача про неналежність складеного протоколу самі по собі не можуть бути підставою для задоволення позову.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2017 року Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України листом №27/5509 (а.с.51) звернувся до ПАТ «Укрзалізниця» про надання інформації щодо перевізника ПАТ «Укрзалізниця» потягу «Інтерсіті», що виконує рейси сполучення «Київ-Львів-Перемишль-Львів-Київ», а саме: юридична назва перевізника юридична адреса (місцезнаходження) перевізника; розрахунковий рахунок перевізника, ідентифікаційний код перевізника та його представництва; дата, місце та номер реєстрації представництва перевізника в Україні.

Проте, відповідно до листа ПАТ «Укрзалізниця» №УЗШК 14/1044 від 29.05.2017 року на звернення Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №27/5509 від 04.05.2017 року позивач не надав інформації щодо дати та місця реєстрації перевізника, тому відповідно у відповідача вищезазначені дані відсутні.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» особа, яка керує транспортним засобом, або представник перевізника має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.

Отже, ч.3 ст.3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» надано право представнику перевізника відмовитись від підписання протоколу з наданням відповідних пояснень, а також у разі наявності заперечень до протоколу надати такі заперечення, чого зроблено представниками ПАТ «Укрзалізниця» не було.

Щодо посилання позивача на неправильне зазначення представника перевізника, суд звертає увагу на наступне.

Частиною 1 ст.237 Цивільного Кодексу України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин - це вольовий акт і цим відрізняється від подій, що відбуваються незалежно від волі людини. Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є правочином, протокол лише фіксує факт адміністративного правопорушення. Тому, під час виявлення працівниками Державної прикордонної служби правопорушення, пов'язаного зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, з боку перевізника, а точніше його представником при складанні Протоколу є працівник ПАТ «Укрзалізниця» (старший стюард, стюарди або особа, яка керує транспортним засобом).

Тобто, представником перевізника в розумінні Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» у випадку складання протоколу не є особа, яка представляє ПАТ «Укрзалізниця» офіційно за довіреністю, а особа, яка є працівником ПАТ «Укрзалізниця».

Щодо долученого до матеріалів справи Порядку взаємодії під час проведення контрольних процедур міжнародних швидкісних поїздів «Інтерсіті+», затвердженого наказом т.в.о. начальника Львівського прикордонного загону від 15.07.2017 № 1013-АГ, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 в абз. 2 Порядку чітко прописано, що старший стюард поїзду під час посадки пасажирів у вагони організовує роботу стюардів щодо інформування та перевірки перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявності у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що може призвести до перевезення чи спроби перевезення через державний кордон України пасажирів без необхідних документів.

Стюарди міжнародного пасажирського сполучення повинні знати, за якими паспортними документами мають право в'їжджати в Україну іноземці та особи без громадянства, оскільки саме вони пропускають осіб у вагони міжнародного швидкісного потягу «Інтерсіті+».

Відтак, стюарди міжнародного пасажирського сполучення інформують пасажирів про обов'язок мати у наявності документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, а також перевіряти їх наявність.

Суд зауважує, що обов'язок щодо перевірки дійсності таких документів на стюардів не покладено.

Щодо покликання позивача про відсутність інформації у рядку 17 протоколу про правопорушення пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень за невиконання перевізником обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, то суд зауважує, що про повідомлення про розгляд справи відповідачем існують інші способи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не доведено, що пасажиром, громадянином Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_6 надано належний документ необхідний для перетину кордону між ЄС та Україною, суд приходить до висновку, що за наведених обставин та правових норм оскаржувану постанову №1 від 17.01.2018 року відповідачем винесено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та чинним законодавством, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення позовних вимог позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 77, 241, 244, 246, 268, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Залишити без змін постанову начальника Львівського прикордонного загону полковника Чорного О.В. № 1 від 17.01.2018 року про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень та накладення на Публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» штрафу у розмірі 8500 грн., а позовну заяву - без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст. ст. 272, 286, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Леньо С. І.