Справа № 0240/2093/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 серпня 2018 р. Справа № 0240/2093/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці про визнання протиправним, скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці (далі - УПФУ у місті Вінниці, управління, відповідач) про визнання протиправним, скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України у Вінницькій області, та отримує пенсію за вислугу років як пенсіонер органів прокуратури України. У квітні 2015 року відповідно до чинного на той час законодавства позивачеві проведено перерахунок пенсії.

В зв'язку з підвищенням посадових окладів працівників органів прокуратури, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала чинності з 06.09.2017, на думку позивача, він набув право на перерахунок пенсії, оскільки є працюючим пенсіонером.

Також зазначає, що 13 квітня 2018 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідок прокуратури Вінницької області від 20.03.2018 №18-ф-89, №18-ф-90, №18-ф-91, №18-ф-92, №18-ф-93, №18-ф-94, №18-ф-95, №18-ф-96.

Однак, відповідачем листом №777/11-32-3/04 від 26.04.2018 відмовлено йому у здійсненні такого перерахунку з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213.

Позивач вважає зазначене рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року за №213, протиправним та таким, що порушує його гарантовані конституційні соціальні права на пенсійне забезпечення, та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці №777/11-32-3/04 від 26.04.2018 щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років;

- визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо здійснення перерахунку призначеної пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про прокуратуру" та зобов'язати управління перерахувати ОСОБА_1 пенсію із середньомісячного заробітку зазначеного у довідках прокуратури Вінницької області від 20.03.2018 №18-ф-89, №18-ф-90, №18-ф-91, №18-ф-92, №18-ф-93, №18-ф-94, №18-ф-95, №18-ф-96 про заробітну пату у розмірі 60% з 01.04.2018 на підставі ч.2, 3, 4, 13 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Ухвалою суду від 09.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно наданого до суду відзиву на позов, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на відсутність постанови КМУ України, яка б надавала позивачу право щодо проведення перерахунку пенсії у порядку Закону України "Про прокуратуру", а також на ту обставину, що відповідно п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 1 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначалось відповідно до спец законів. Вказав, що постанова КМУ від 30.08.2017 №657 встановлює лише схему посадових окладів працівників прокуратури України, проте жодним чином не стосується питань пенсійного забезпечення прокурорських працівників. Крім того, наголосив, що позивачем надано довідки прокуратури Вінницької області, форми яких не врегульовано та не затверджено на сьогоднішній день.

25.07.2018 позивачем надано до суду додаткові пояснення, зі змісту яких вказав, що посилання представника відповідача на ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 є безпідставними, оскільки звертаючись до управління із відповідною заявою ОСОБА_1 просив здійснити перерахунок пенсії на підставі ч.3,4 ст.86, ч.2 ст.85 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 та ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та отримує пенсію за вислугою років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала чинності 06 вересня 2017 року, затверджено нові схеми посадових окладів працівникам органів прокуратури.

13 квітня 2018 року позивач як працюючий пенсіонер звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років, у зв'язку із зміною заробітної плати та на підставі ст.86 Закону України "Про прокуратуру".

Листом від 26.04.2018 за №777/11-32-3/03 відповідачем відмовлено позивачу в перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Вказали, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213 з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спец законів, в тому числі до Законів України "Про прокуратуру" у зв'язку з чим з 1 червня 2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до ч. 13 якої пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Згідно ч. 20 вказаної статті, у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 року, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII, якими частину 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 637, яка набрала чинності 06.09.2017 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 та збільшено посадові оклади працівників прокуратури.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини». У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 3 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 637 не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Тривала бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягає у невиконанні вимог п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, призвела до правової невизначеності у спірних правовідносинах та ситуації, за якої пенсіонери з числа прокурорів не мають можливості реалізувати своє право на перерахунок пенсії, передбачене ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.

У той же час, суд звертає увагу, що Пенсійний фонд України, як орган державної влади, в силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А тому за відсутності визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість перерахунку зазначених пенсій.

Право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, відповідач не мав правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання позивача щодо застосування до спірних правовідносин постанови ВС від 17.04.2018 у справі №418/926/16-а, оскільки у вказаній справі вирішувалося питання вибору норми права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин в частині визначення саме розміру пенсії у відсотках, встановленого на момент призначення пенсії, а не питань перерахунку пенсії.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наведеного вище, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 13.08.2018

Суддя Томчук Андрій Валерійович