Справа № П/811/1867/17
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2018 року справа № П/811/1867/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі № П/811/1867/17 (головуючий 1-ї інстанції Брегей Р.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 03.11.2017 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки площею 3,7514 га для ведення товарного селянського господарства , викладену у листі від 29.08.2017 року;

- зобов'язати відповідача затвердити зазначений проект.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29 серпня 2017 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного селянського господарства площею 3,7514 га із земель фермерського господарства «Патлаченка Петра Антоновича», які розташовані на території Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного селянського господарства площею 3,7514 га із земель фермерського господарства «Патлаченка Петра Антоновича», які розташовані на території Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при прийнятті рішення судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, що мають значення для справи; висновки, судом неправильно застосовані норми матеріального права. Окрім того, апелянт зазначає, що зобов'язання затвердити проект землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження відповідача. Стверджує, що причиною відмови у затвердженні проекту землеустрою є відсутність рішення відповідного органу про вилучення земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є членом Фермерського господарства «Патлаченко П.А.», засновником та керівником якого є ОСОБА_2 (а.с.12).

14 вересня 2012 року ОСОБА_2 уклав з Кіровоградською районною державною адміністрацією договір оренди земельної ділянки площею 15,2800 га сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства. Строк дії договору 10 років (а.с.13-15).

19 вересня 2016 року відбулись загальні збори членів Господарства, де вирішено питання про прийняття нових членів Господарства, в тому числі й позивача (а.с.16).

21 вересня 2016 року керівник Господарства - ОСОБА_2 надав дозвіл на розпаювання землі, який засвідчено нотаріально (а.с.34).

Згідно довідки територіального підрозділу Управління від 10 жовтня 2016 року середній розмір земельної частки (паю) по Федорівській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області становить 5,2 га (а.с.17).

13 жовтня 2016 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області із земель Фермерського господарства «Патлаченко П.А.» у розмірі земельної частки (паю) колишнього КСП «Золотий Колос», який знаходиться на території Федорівської сільської ради Кіровоградського району (а.с.39).

Згідно протоколу №4 від 01.11.2016 року загальними зборами членів Фермерського господарства «Патлаченко П.А.» прийнято рішення про розпаювання земель між усіма його членами, виділивши кожному земельну ділянку, в тому числі ОСОБА_1 площею 3,7514 га (а.с.77-78).

Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 13.10.2016 року, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області наказом від 01.12.2016 року надало позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) сільськогосподарського призначення. Орієнтовний розмір земельної ділянки 5,2000 га, у тому числі: 5,2000 га - рілля, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18).

05.08.2017 року розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам Господарства загальною площею 15,2800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, який 23.06.2016 погоджений експертом державної експертизи (а.с.32-54).

18.08.2017 року позивач подав до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель Фермерського господарства «Патлаченко П.А.» площею 3,7514 га (а.с.22).

Управління листом від 29.08.2017 року відмовило ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою, мотивуючи відсутністю рішення відповідного органу про вилучення земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні (а.с.23).

Позивач не погодився з таким рішенням відповідача та оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи ч.9 ст.118 Земельного кодексу України, а також погодження проекту землеустрою у відповідності до вимог ч.8 ст.118, ч.1, 6 ст.186-1 вказаного Кодексу, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повинне було у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою прийняти рішення про затвердження проекту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Таким чином, позивач має право на отримання у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю), яким користується Господарство.

Таке право визнав за ним і відповідач, оскільки надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки (а.с.18).

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений ст.123 ЗК України, зокрема частиною другою передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як передбачено абз.1 ч.3 ст.123 ЗК України.

Відповідно до ч.4 ст.123 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.4 ст.186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах 1-3 цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч.5 ст.186-1 ЗК України)

Частиною шостою статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ч.7 ст.186-1 ЗК України органам, зазначеним у ч.ч.1-3 цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Згідно з ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Питання дотримання вимог законів та прийнятих відповідно до них підзаконних актів під час складання проекту землеустрою перевіряється тим державним органом, який погоджує його або проводить експертизу.

Це передбачено сукупністю приписів частини 1 та 6 статті 186-1 ЗК України.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Аналізуючи ці норми права, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що орган, який передає земельні ділянки у власність, може відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише у випадку відсутності його погодження, не проведення обов'язкової державної експертизи або відсутності дозволу на його виготовлення, з чим погоджується колегія суддів.

Отже, посилання апелянта, що відсутність рішення відповідного органу про вилучення земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

З листа від 29.08.2017 року вбачається, що ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, відмовляючи позивачу у затвердженні вищевказаного проекту землеустрою, взагалі не посилалось на те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України (а.с.23).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області діяло не на підставі, поза межами та не у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Таким чином, відповідач повинен був у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою прийняти рішення про затвердження такого проекту.

Стосовно посилання апелянта щодо рішення суду про зобов'язання затвердити проект землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задля належного і обґрунтованого способу захисту порушеного права позивача необхідним є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області затвердити проект землеустрою в частині відведення земельної ділянки у власність позивача.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, що зобов'язання затвердити проект землеустрою є втручанням в його дискреційні повноваження та виключну компетенцію з наступних підстав.

Згідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта.

Як вбачається з ч.9 ст.118 Земельного кодексу України дана норма не передбачає відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою, у разі надходження до нього погодженого проекту.

Отже, в даних правовідносинах відсутня дискреція щодо повноважень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, оскільки його обов'язок однозначно визначений ст.118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою в частині відведення земельної ділянки у власність позивача, не є втручанням в його дискреційні повноваження, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним в розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі № П/811/1867/17 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі № П/811/1867/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва