Справа № 818/125/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/125/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - Борсука С.В., відповідача - Артеменко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 (17:07 год., повний текст складено 26.02.18) по справі № 818/125/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортремсервіс"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфортремсервіс" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Комфортремсервіс") звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Сумській області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.09.2017 № про сплату грошового зобов'язання в загальній сумі 188277 грн., із них: податкове зобов'язання у сумі 150621 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 37656 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 по справі № 818/125/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортремсервіс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 27.09.2017 № про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфортремсервіс" грошового зобов'язання в загальній сумі 188 277 (сто вісімдесят вісім тисяч двісті сімдесят сім) грн., із них: податкові зобов'язання в сумі 150 621 грн., штрафна (фінансова) санкція в сумі 37 656 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (40030, вул. Іллінська, 13, м. Суми, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортремсервіс" (40022, вул. Псільська, 26, м. Суми, ) судові витрати в сумі 2824 (дві тисячі вісімсот двадцять чотири) грн 16 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 по справі № 818/125/18 скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Велхаус», ТОВ МП «Вікфіл», ТОВ «Амлак» з посиланням на відсутність у останніх необхідних матеріальних та трудових ресурсів для виконання господарських операцій з позивачем по справі; безтоварність господарських операцій по ланцюгу постачання; неналежне оформлення первинних документів (з актів виконаних робіт за формою КБ-2в по МП «Вікфіл» неможливо встановити місце виконання робіт, які витрати були понесені для виконання зазначених робіт, відсутня інформація про види робіт, відмінність печатки МП «Вікфіл» на актах виконаних робіт за формою КБ-2в від печатки на актах здачі-прийняття робіт (наданих послуг), незазначення у видатковій накладній, виписаній продавцем ТОВ «Амлак», даних особи, яка отримувала товар, незазначення у рахунках на оплату даних особи, яка виписала рахунок); ненадання позивачем до перевірки паспортів якості, сертифікатів відповідності щодо якості продукції, поставленої ТОВ «Амлак», документів щодо транспортування товару. З огляду на викладене, вважає обґрунтованим висновок акту перевірки про завищення позивачем податкового кредиту по відносинам із вказаними контрагентами, і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 по справі № 818/125/18 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що господарські операції між ТОВ «Велхаус», ТОВ МП «Вікфіл», ТОВ «Амлак» повністю підтверджені первинними документами, результати робіт (послуг) та придбані ТМЦ використані позивачем у власній господарській діяльності, а тому підстави для висновку про неправомірне формування позивачем податкового кредиту по відносинам із вказаними контрагентами у відповідача були відсутні.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 04.09.2017 по 08.09.2017 фахівцями відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Комфортремсервіс", за результатами якої 13.09.2017 складено акт № 2115/18-28-14-07/34592664/169 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортремсервіс" () з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським операціям з ТОВ "Велхаус" () за грудень 2016 року, МП "Вікфіл" () за квітень 2017 року, ТОВ "Амлак" () за квітень 2017 року".

Даним актом зафіксовано порушення позивачем вимог п. 188.1 ст. 188, пп. "а" п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 150 621 грн, у тому числі: за грудень 2016 року - на 77 338 грн, за квітень 2017 року - на 73 283 грн. (т. 1, а.с. 25-68)

На підставі наведених висновків акту перевірки 27.09.2017 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № (т. 1, а.с. 76) про збільшення ТОВ "Комфортремсервіс" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 188 277 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями - 150 621 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 37 656 грн.

ТОВ «Комфортремсервіс», не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернулось до суду з даним позовом про його оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності формування позивачем податкового кредиту по відносинам із ТОВ «Велхаус», МП «Вікфіл» та ТОВ «Амлак».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

Згідно з п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

У відповідності до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Комфортремсервіс" укладено з ТОВ "Велхаус" договір виконання субпідрядних робіт від 07.12.2016 № 35, за умовами якого Підрядник доручає, а Субпідрядник зобов'язується на власний ризик виконати роботи з капітального ремонту приміщення та будівлі поліклінічного відділення № 2 КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1» за адресою : м. Суми, вул. Привокзальна, 31. Субпідрядник самостійно організовує всю роботу. Робота вважається виконаною після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт уповноваженими особами Підрядника, Субпідрядника і організації, що здійснює технічний нагляд. Договірна ціна за цим договором складає 464028 грн. 34 коп., у т.ч. ПДВ - 77338,06 грн. (т. 1, а.с. 104-105).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Велхаус» як субпідрядником було надано позивачеві послуги з капітального ремонту приміщення та будівлі поліклінічного відділення № 2 КУ "Сумська клінічна лікарня № 1", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання виконаних субпідрядних робіт: від 19.12.2016 № 2, від 23.12.2016 № 3 (т. 1, а.с. 110-139, 140-181), підсумкових відомостей ресурсів до акту приймання виконаних будівельних робіт № 2 та № 3 (т.1, а.с.182-199).

Субпідрядником було виписано позивачеві податкові накладні від 19.12.2016 № 328, від 23.12.2016 № 329, копії яких надані до матеріалів справи (т. 1, а.с. 198, 200).

Надані послуги оплачені позивачем у безготівковій формі, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії платіжних доручень від 29.12.2016 № 3415, від 29.12.2016 № 3416 (т. 1, а.с. 194, 195), рахунків-фактур від 19.12.2016 № 121920, від 23.12.2016 № 122326 (т. 1, а.с. 192, 199).

Надані послуги оприбутковані позивачем по рахунку 631, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія оборотно-сальдової відомості за грудень 2016 (т.1, а.с.196).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем замовлялись послуги у ТОВ «Велхаус» у зв'язку з необхідністю виконання власних договірних зобов'язань за договором № 3132/5 від 21.04.2016, укладеного між Комунальною установою «Сумська міська клінічна лікарня № 1» (Замовник) та позивачем (Підрядник), про що свідчать наявні в матеріалах справи копія вказаного договору, листа ТОВ «Комфортремсервіс» № 46 від 05.12.2016 про надання згоди замовника на залучення субпідрядника ТОВ «Велхаус», а також зміст актів приймання-здачі виконаних робіт за формою КБ-2в, у яких замовником вказано КУ «Сумська міська клінічна лікарня №1», генпідрядником - ТОВ «Комфортремсервіс», а субпідрядником - ТОВ «Велхаус» (т.1, а.с.106-250, т.2, а.с.1-36).

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Комфортремсервіс» (замовник) було укладено договір на виконання робіт від 01.07.2016 № 0107-1 із МП "Вікфіл" (Підрядник), за умовами якого Підрядник зобов'язується виконати комплекс робіт з будівництва приміщень трьох пташників, комплекс робіт з будівництва приміщень пташників для вирощування індиків, ремонт ферми, крівлі, розробку котлованів, наданих Замовником. Виконавець для виконання робіт за цим договором має право на залучення субпідрядників (третіх осіб) на умовах, які визначаються Виконавцем самостійно, при цьому відповідальність за дії субпідрядників перед Замовником несе виконавець. Перелік та остаточна вартість робіт визначається згідно актів здачі-прийняття виконаних робіт (т. 2 а.с. 37-39).

В рамках виконання умов договору позивачем отримано від МП «Вікфіл» послуги з ремонту покрівлі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2в за квітень 2017 року (т. 2, а.с. 40-44), актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 10.04.2017 № 20120, № 20121, № 20122, від 17.04.2017 № 20124 (т.2, а.с.45-49), податкових накладних від 10.04.2017 № 8, № 9, № 11, від 17.04.2017 № 51 (т. 2, а.с. 66-72).

Проведення розрахунків між сторонами підтверджено наявними в матеріалах справи копіями договору відступлення права вимоги № 2 від 27.04.2017 між МП «Вікфіл» (Первісний кредитор) та ТОВ «Ексім-Буд Компані» (Новий кредитор), договору відступлення права вимоги № 3 від 01.04.2017 між МП «Вікфіл» (Первісний кредитор) та ТОВ «Кромторг» (Новий кредитор), звітів по дебетових та кредитових операціях по рахунку 3565 ТОВ «Комфортремсервіс», платіжних доручень про перерахування позивачем коштів на адресу ТОВ «Ексім-Буд Компані» та ТОВ «Кромторг» (т.2, а.с.51-60).

Надані послуги оприбутковані позивачем по рахунку 631, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія оборотно-сальдової відомості за квітень 2017 (т.2, а.с.50).

Як вбачається з матеріалів справи, замовлення позивачем робіт у МП «Вікфіл» пов'язане з необхідністю виконання власних договірних зобов'язань перед ТОВ «Індичка» за договором № 8 від 04.04.2017, про що свідчать також наявні в матеріалах справи копії актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, у яких замовником зазначено ТОВ «Індичка», генпідрядником - ТОВ «Комфортремсервіс», субпідрядником - МП «Вікфіл».

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 03.04.2017 ТОВ «Комфортремсервіс» (Покупець) було укладено договір поставки № 501 із ТОВ «Амлак» (Постачальник), за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки та за ціною, узгодженою Сторонами, згідно виставленого рахунку-фактури, який Покупець зобов'язується прийняти та оплатити, згідно з видатковою накладною (т. 2, а.с. 83-85).

На виконання умов договору позивачем отримано від ТОВ "Амлак" товарно-матеріальні цінності, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних: від 03.04.2017 № 63, від 18.04.2017 № 10 (т. 2, а.с. 86, 89), податкових накладних: від 03.04.2017 № 1, від 18.04.2017 № 38 (т. 2, а.с. 94, 95).

Розрахунки між позивачем та ТОВ "Амлак" підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями рахунків-фактур, платіжних доручень від 12.04.2017 № 3504, від 24.05.2017 № 3570 (т. 2, а.с. 87, 88, 90, 91).

Придбані товари оприбутковані позивачем по рахунку 631, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія оборотно-сальдової відомості за квітень 2017 (т.2, а.с.92).

Як вбачається з матеріалів справи, придбані позивачем у ТОВ "Амлак" ТМЦ були частково реалізовані покупцям КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, Комунальному закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований диспансер радіологічного захисту населення», про що свідчать наявні в матеріалах справи копії договору поставки від 30.01.2017 № 1, договору купівлі-продажу від 15.05.2017 № 95, договору на капітальний ремонт сталевого водоводу від Ново-Оболонського водозабору до вул. Роменської в м. Суми № 4 від 22.02.2017, специфікації, видаткових накладних, звітів про дебетові та кредитові операції по рахунку 3565, довіреностей (т.2, а.с. 97-120).

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, складених в ході господарських операцій між ТОВ «Кофмортремсервіс» та ТОВ «Велхаус», МП «Вікфіл» та ТОВ «Амлак» вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704, далі за текстом - Положення №88), а податкові накладні - згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України. Зазначені податкові накладні зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями квитанцій (т.1, а.с.197, 199, т.2, а.с.65, 67, 69, 71).

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Доводи відповідача про незазначення у видатковій накладній від 03.04.2017 № 63 обов'язкових реквізитів, а саме прізвища, імені та по батькові особи, яка отримувала ТМЦ, спростовуються наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної, у якій зазначено, що ТМЦ отримав ОСОБА_3 (т.2, а.с.89).

Крім того, колегія суддів зазначає, що факт отримання ТМЦ від ТОВ «Амлак» позивачем не заперечується, і підтверджується первинними документами щодо оприбуткування та використання у власній господарській діяльності ТОВ «Комфортремсервіс», а тому відсутність у видатковій накладній ПІБ особи, яка отримала ТМЦ, за наявності її підпису та фактичного отримання, не може бути підставою для висновку про відсутність реального характеру господарських операцій.

Щодо тверджень про незазначення в рахунках-фактурах від 03.04.2017 № 36, № 37 (т. 2, а.с. 87-88) даних особи, яка виписала рахунок, слід вказати, що придбані ТМЦ повністю оплачені позивачем у безготівковій формі, що не заперечується відповідачем по справі та підтверджується наявними в матеріалах справи копіями звітів про дебетові та кредитові операції по рахунках, отже, відсутність у рахунках-фактурах ПІБ особи, яка їх виписала, не спростовує факту отримання ТМЦ та їх оплати.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, у видатковій накладній та в рахунках на оплату, які виписані однією датою, міститься ідентичний підпис, при цьому у видатковій накладній зазначено відповідальну особу за здійснення господарської операцій - директора ТОВ "Амлак", що дає підстави дійти висновку про те, що видаткову накладну та рахунки на оплату виписано однією особою - директором ТОВ «Амлак».

Отже, відсутність даних щодо особи, яка отримала товарно-матеріальні цінності у видатковій накладній від 03.04.2017 № 63 (т. 2, а.с. 89) та особи, яка виписала рахунок у рахунках на оплату від 03.04.2017 № 36, № 37 (т. 2, а.с. 87-88) не може вважатися підставою для висновку про безтоварність господарської операції.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на ненадання позивачем до перевірки документів щодо транспортування товару від постачальника ТОВ «Амлак», враховуючи те, що товарно-транспортні накладні є документами, що регламентують взаємини перевізника й замовника як учасників транспортного процесу, і слугують, перш за все, для обліку витрат паливно-мастильних матеріалів та інших транспортних ресурсів.

В той же час, як зазначалось вище, в даному випадку позивачем сформовано податковий кредит не з вартості транспортних послуг, підставою для обліку яких є товарно-транспортна накладна, а з вартості придбаного і перевезеного товару, а тому відсутність товарно-транспортних накладних не є підставою для позбавлення права позивача на віднесення вартості придбаного товару до складу валових витрат.

Сертифікати якості та сертифікати відповідності товару не є первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податків, отже у позивача відсутній обов'язок зберігати отримані від ТОВ "Амлак» документи щодо якості товару.

При цьому, факт отримання ТМЦ підкріплено не лише товарно-транспортними накладними, а й іншими первинними документами, а тому відсутність під час перевірки товарно-транспортних накладних, сертифікатів якості, паспортів відповідності товару не спростовують факту доставки ТМЦ.

Щодо тверджень відповідача про неможливість встановити з актів здачі-приймання робіт, оформлених між позивачем та МП «Вікфіл», місця виконання робіт, які саме виконувалися роботи, які витрати були понесені для виконання зазначених робіт, колегія суддів зазначає, що конкретний перелік робіт зазначений в актах за формою КБ-2в, які надавались разом з актами здачі-приймання робіт, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія додатку № 1 - переліку документів, що надаються ТОВ «Комфортремсервіс» на адресу ГУ ДФС у Сумській області. При цьому, в актах за формою КБ-2в зазначений первинний замовник - ТОВ «Індичка», договір з яким разом з первинними документами позивачем надавались до перевірки. У даних документах наявна адреса, за якою виконувались роботи - Сумська область, Сумський район, с. Кровне, вул. Гірська, 39.

Щодо доводів відповідача про відмінність печатки МП «Вікфіл» на актах виконаних робіт за формою КБ-2в від печатки на актах здачі-прийняття робіт (наданих послуг), колегія суддів зазначає наступне.

З пояснень представника позивача та матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 став керівником МП «Вікфіл» з 18.10.2016 року.

Договір № 0107-1 на виконання робіт, укладений 01.07.2016 року між ТОВ «Комфортремсервіс» та МП «Вікфіл» та підписаний зі сторони МП «Вікфіл» директором, який на той час був ОСОБА_5.

Після підписання та отримання актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від МП «Вікфіл», які були підписані у квітні 2017 року, також у ТОВ «Комфортремсервіс» виникло питання про відмінність печаток за своїм внутрішнім зображенням.

В телефонній розмові ОСОБА_4, який став керівником МП «Вікфіл» з 18.10.2016 року, та є засновником даного підприємства, пояснив, що директор ОСОБА_5 після розірвання трудових відносин з підприємством не повернув печатку підприємства, в зв'язку з чим була виготовлена інша печатка підприємства.

З огляду на викладене, колегія суддів вказує, що реальність господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами повністю підтверджено належним чином оформленими первинними документами, а їх результати використані позивачем у власній господарській діяльності.

Доводи відповідача про неможливість виконання робіт контрагентом позивача ТОВ «Велхаус» з огляду на відсутність необхідних трудових ресурсів та виробничих засобів, зокрема, відсутність у контрагента позивача інших працівників, крім керівника та бухгалтера, а також незалучення сторонніх організацій з надання робочої сили для виконання субпідрядних робіт, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Такі доводи відповідачем обґрунтовані виключно з посиланням на значний обсяг виконаних робіт та незначну кількість працюючих у контрагентів позивача, неподання податкової звітності про наявність працюючих на підприємстві за період з 19.08.2016 по 31.07.2017, відсутність за даними ЄРПН факту придбання таких робіт (послуг) контрагентами позивача у сторонніх організацій, безтоварність господарських операцій по ланцюгу постачання.

Разом з тим, як вбачається з наданої відповідачем копії податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, у 2 кварталі 2017 у МП «Вікфіл» працювало 18 осіб (т.3, а.с.200-201).

При цьому, слід вказати, що укладення трудового договору не є єдиним засобом залучення фізичних осіб як трудових ресурсів у процес виконання зобов'язань за договором підряду. Для виконання робіт підрядники не були позбавлені права залучати матеріально-технічні ресурси чи наймати працівників на підставі цивільно-правових договорів.

Посилання відповідача на те, що у контрагентів позивача відсутні необхідні основні фонди, виробничі активи як на підтвердження нереальності господарських операцій, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не підкріплені жодними доказами.

Крім того, суб'єкти господарювання для виконання своїх зобов'язань за цивільно-правовими договорами не позбавлені можливості на договірних засадах залучати відповідні матеріальні ресурси, зокрема, на підставі договорів оренди тощо.

При цьому, податкове законодавство не ставить право платника податків на податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (послуг, робіт) постачальником.

З огляду на викладене, посилання відповідача на відсутність у підрядників основних засобів та необхідної кількості робочого персоналу, основних засобів для здійснення підрядних робіт не можуть бути підставою для збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є, зокрема, свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Як встановлено статтею 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.12 Господарського кодексу умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюються Конституцією України та законом.

Оскільки відповідачем не наведено, а судами першої та апеляційної інстанції не встановлено наявності визначених нормативно-правовими актами кількості працюючих, необхідної для укладення певних видів господарських договорів, висновки відповідача щодо відсутності достатньої кількості працюючих та основних засобів суперечать ст.ст.6, 12 ГК України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що доводи відповідача про неможливість надання ТОВ «Велхаус» послуг позивачеві спростовуються наданою ним же податковою інформацією про те, що послуги з капітального ремонту приміщення та будівлі поліклінічного відділення № 2 КУ «СМКЛ №1» за адресою : вул. Привокзальна, 31 у м. Суми придбані у контрагента ТОВ «Імпорт-Еліт-Альянс», що простежується в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Доводи про безтоварність операцій з надання вказаних послуг по ланцюгу постачання відповідачем жодним чином не підтверджені.

Твердження відповідача про ненадання погодження замовником Комунальною установою «Сумська міська клінічна лікарня № 1» (далі по тексту - КУ «СМКЛ №1» на залучення позивачем субпідрядника ТОВ «Велхаус» спростовуються наявною в матеріалах справи копією листа № 46 від 05.12.2016 на адресу КУ «СМКЛ №1», відповідно до якої позивач просить згоди керівника замовника на залучення до виконання робіт інших субпідрядних організацій згідно з п.2.1 договору. На цьому листі наявний напис інженера-будівельника ОСОБА_6 «ознайомлений, не заперечую», вчинений 05.12.2016 (т.1, а.с.109).

З приводу доводів відповідача про неможливість виконання послуг позивачеві ТОВ «Велхаус», МП «Вікфіл» колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач ТОВ «Комфортремсервіс», не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року у справі № 21-318а14. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.9 КАС України не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за рахунок відносин із контрагентами ТОВ «Велхаус», МП «Вікфіл» та ТОВ «Амлак».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 27.09.2017 № про збільшення позивачеві грошового зобов'язання з ПДВ в загальній сумі 188277,00 грн., із них: за основним платежем - 150621,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 37656,00 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 по справі № 818/125/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 14.08.2018.