Справа № 826/9666/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 липня 2018 року № 826/9666/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український комерційний

інститут інформатики»

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби

Головного управління юстиції у м. Києві Бондаренко Ангеліни Вікторівни

філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Київ

про визнання протиправним та скасування рішення №36227445

від 20.07.2017 року, зобов'язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Український комерційний інститут інформатики» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Бондаренко Ангеліни Вікторівни філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Київ (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати незаконним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Бондаренко Ангеліни Вікторівни філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №36227445 від 20 липня 2017 року на будинок, що розташований в м. Києві, вул. Гоголівська 32-А за ТОВ «Український комерційний інститут інформації» та скасувати його та зобов'язати державного реєстратора зареєструвати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Український комерційний інститут інформації» права власності на будинок №32-А по вул. Гоголівській в м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 04.08.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 20.11.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що рішення державного реєстратора про відмову в державній реєстрації права власності на будинок є необґрунтованим, оскільки Позивачем подано всі документи. Також зазначено, що всі документи відповідають вимогам, встановленим нормами Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи та письмово не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні 20.11.2017 року, Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України (в редакції станом на листопад 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

З метою державної реєстрації прав власності на майно, а саме, будинок за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 32-А, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Український комерційний інститут інформатики» звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Бондаренко Ангеліни Вікторівни філії підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Київ із заявою про державну реєстрацію вказаного нерухомого майна.

Рішенням від 20.07.2017 року №36227445 державним реєстратором прав на нерухоме майно Бондаренко А.В. філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: договір купівлі-продажу від 18.06.2009 року б/н, форма якого суперечить ст.657 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, згідно якої договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладаються в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, окрім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі; вказаний договір містить орфографічні помилки, які не дають змогу однозначно тлумачити його зміст; згідно з п.1 договору купівлі-продажу від 18.06.2009 року продавець продає, а покупець купує окремо збудований будинок по вул. Гоголівській, 32-А в м. Києві, проте в п.6 вищевказаного договору вказано продаж будинку по вул. Гоголівській 32-А в якості недобудови, разом з тим, предметом акту прийому-передачі основних засобів від 18.06.2009 року вказане незавершене будівництво будинку по вул. Гоголівській 32-А в м. Києві, наданий технічний паспорт від 29.06.2017 року виконаний щодо квартирного (багатоповерхового) житлового будинку, що не дає змоги однозначно ідентифікувати об'єкт нерухомості, додатково в п.2.4 протоколу №14/02 від 12.02.2005 року вказано залучення до реконструкції будинку №32-А по вул. Гоголівській інвестора, що суперечить п.5.2 наданого розпорядження №2313/1 від 14.12.2005 року; також згідно п.4 протоколу №14/02 від 12.02.2005 року вказана площа будинку №32-А по вул. Гоголівській 935,9 кв.м, проте відповідно експлуатації технічного паспорта від 29.06.2917 року, площа будинку №32-А по вул. Гоголівській становить 950,3 кв.м, відповідно вищевикладеного, подані документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно.

Позивач вважає, що спірне рішення прийнято Відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, також визначаються Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Підставою для реєстрації права власності, у відповідності до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

На виконання ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено лише у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом.

Згідно приписів ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Так, відповідно до Договору від 18.09.2009 року ТОВ «Компанія Агроінтер Холдінг» (продавець) та ТОВ «Український комерційний інститут інформатики» (покупець) уклали цей договір, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує окремо збудований будинок по вул. Гоголівській 32-А в м. Києві.

Згідно п. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

При цьому, Суд зазначає, що належним документом, який підтверджує право власності Позивача на будинок за адресою вул. Гоголівська, 32-А у м. Києві має бути укладений в установленому законом порядку договір купівлі-продажу нерухомого майна, тобто нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, натомість договір, який міститься в матеріалах справи не відповідає вказаним вимогам.

Враховуючи, що подані Позивачем документи до Відповідача не давали змогу встановити набуття речових прав на спірне нерухоме майно, тому державний реєстратор правомірно, на думку Суду, на підставі статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 18 і 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, відмовив Позивачеві в державній реєстрації права власності на будинок по вул. Гоголівська 32-А у м. Києві.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Український комерційний інститут інформатики» (адреса: 01025, м. Київ, провул. Несторівський буд. 8-а) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук