Справа № 821/562/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/562/18

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джабурія О.В.

суддів: Кравченко К.В. , Вербицька Н. В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.04.2018р. по справі № 821/562/18 за позовом фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій 000121/21-22-40- від 15.11.2017 року, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, в якому просила скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 15.11.2017 р. № 000121/21-22-40-, яким встановлено порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та застосовано до позивача санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. - за роздрібну торгівлю без ліцензії.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області порядку проведення фактичної перевірки, оскільки до її початку не надано для ознайомлення направлення та службові посвідчення. На її вимогу співробітники податкової зазначили, що нададуть необхідні документи у ході перевірки, так як мають обмаль часу, на що зауважила, що через непред'явлення підтверджуючих документів, змушена відмовити у проведенні перевірки відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України. Однак зауваження були проігноровані.

Тобто, фактично посадові особи контролюючого органу керувалися лише наказом, який у свою чергу не мав обов'язкових реквізитів, а саме: найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється); адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Крім того, копія наказу не скріплена печаткою, а відтак наказ на проведення фактичної перевірки від 31.10.2017 р. № 981 є недійсним, а фактична перевірка - протизаконною. Також не затверджено перелік суб'єктів (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та/або об'єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, із зазначенням дати початку та тривалості перевірок. Витяг з переліку платників податків, які підлягають відпрацюванню, шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст.80 ПК України, розміщений на зворотній стороні наказу, взагалі не вміщується у жодні рамки закону, має вигляд простої таблиці, куди наспіх вписані особисті дані позивача. Відсутні печатки контролюючого органу, об'єкт адреси, який підлягає відпрацюванню та термін проведення перевірки. Посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області жодних актів, які б засвідчували відмову у їх допущенні до перевірки об'єкта торгівлі, не складено. Як вбачається з примірника акту перевірки у графі підпис платника податку жодних відміток немає, хоча від підпису не відмовлялася. Більш того, посадовими особами не надано для ознайомлення результати перевірки, викладені в акті.

Зазначені обставини позбавили можливості надати пояснення та внести необхідні зауваження до складеного відповідачем акту. Відповідно до ч.12 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» перед початком здійснення державного нагляду (контролю) посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить запис до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю). Проте посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області, без запиту щодо його наявності або відсутності, нашвидкуруч до акту фактичної перевірки об'єкта торгівлі внесено запис про його відсутність. Рішення про застосування штрафних санкцій від 15.11.2017 р. № 000121/21-22-40- отримано 21.11.2017 р., тобто через 20 днів, що є грубим порушенням прав платника податків та п.86.8 ст.86 ПК України.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що рішення про застосування фінансових санкцій, прийняте на підставі висновків акту перевірки від 01.11.2017 р. № 107/40/НОМЕР_1, складеного за наслідками проведення фактичної перевірки відповідно до наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 31.10.2017 р. № 981, направлення на проведення фактичної перевірки від 01.11.2017 р. № 129 ФОП ОСОБА_1, магазину за адресою: АДРЕСА_1. Перед початком фактичної перевірки особисто позивачу пред'явлено службові посвідчення, наказ про проведення фактичної перевірки від 31.10.2017 р. № 981 та направлення на проведення фактичної перевірки від 01.11.2017 р. № 129 і їх копії надано позивачу, що підтверджується розпискою № 129.

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме реалізація пляшки пива «Чернігівське біле», місткістю 0,5 л за ціною 14 грн. без наявності ліцензії. Перевірка проведена в присутності ФОП ОСОБА_1, яка підписала акт перевірки без зауважень. Оскільки у позивача на час здійснення реалізації пляшки пива була відсутня ліцензія на право торгівлі алкогольними напоями, ГУ ДФС у Херсонській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 15.11.2017 р., яким до позивача на підставі ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штрафні санкції в розмірі 17000 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням ФОП ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою на вказане рішення. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 та ухвалити нове, яким скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 15.11.2017 р. № 000121/21-22-40-201807403.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЄЮ СУДДІВ ВСТАНОВЛЕНО

Наказом ГУ ДФС у Херсонській області «Про проведення фактичних перевірок» від 31.10.2017 р. № 981 затверджено перелік суб'єктів та/або об'єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, із зазначенням дати початку та тривалості перевірок, у відповідності до вимог ст.80 ПК України. Згідно з переліком відпрацюванню підлягає ФОП ОСОБА_1

Відповідно до зазначеного наказу ГУ ДФС у Херсонській області видано направлення на проведення з 01.11.2017 р. по 10.11.2017 р. фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 01.11.2017 р. № 129. Наказ та направлення отримано особисто позивачем 01.11.2017 р., про що свідчить розписка № 129.

Вказані документи стали підставою для проведення фактичної перевірки магазину, який розташований за адресою: м. Нова Каховка, вул. Соборна, 61, та належить ФОП ОСОБА_1

На підставі результатів проведеної перевірки складено акт від 01.11.2017 р. № 107/40/НОМЕР_1.

В акті зазначено, що на порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в магазині здійснювався продаж алкогольних напоїв (пиво) 11.07.2017 р. без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Термін дії ліцензії на алкогольні напої закінчився 10.07.2017 р. Новий термін дії ліцензії на алкогольні напої 14.07.2017 р. Продаж алкогольного напою - пива підтверджено витягом з бази АІС «Податковий блок».

При цьому, перевірку було проведено в присутності ФОП ОСОБА_1, яка ознайомилася з актом перевірки, підписала його без зауважень.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 15.11.2017 р. № 000121/21-22-40-, яким на підставі ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 17000 грн. Позивач не погодився з цим та звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з функцій контролюючого органу є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контролю за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (пп.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України), а також здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (пп.19-1.1.16 п.19-1.1 ст.19 ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Разом з тим, статтею 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Частиною 1 статті 1 Закону № 481/95-ВР (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) надані наступні визначення:

алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об'ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203;

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Положеннями п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України).

Згідно п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

В даному випадку посадові особи контролюючого органу здійснювали фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та /або тютюновими виробами.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).

Згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.86.5 ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було прийнято наказ «Про проведення фактичних перевірок» від 31.10.2017 р. № 981, згідно переліку якого визначено проведення фактичної перевірки позивача, виписано направлення на проведення перевірки від 01.11.2017 р. № 129, яким доручено з 01.11.2017 р. по 10.11.2017 р. ГДРІ відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1

ОСОБА_1 ознайомилась з направленням на перевірку та отримала копію наказу від 31.10.2017 р. № 981, про що свідчить розписка від 01.11.2017 р. № 129, в якій міститься особистий підпис позивача.

За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено акт від 01.11.2017 р. № 107/40/НОМЕР_1, який підписано ФОП ОСОБА_1 без зауважень.

Таким чином, враховуючи наявність прийнятих ГУ ДФС у Херсонській області наказу від 31.10.2017 р. № 981, направлення на проведення фактичної перевірки від 01.11.2017 р. № 129, копії яких містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність у посадових осіб ГУ ДФС у Херсонській області правових підстав для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1

Посилання апелянта щодо невручення їй направлення на перевірку та акту перевірки спростовуються наданими відповідачем розпискою від 01.11.2017 р. № 129 та актом фактичної перевірки від 01.11.2017 р. № 107/40/НОМЕР_1. Крім того, у судовому засіданні в суді першої інстанції позивач підтвердила справжність своїх підписів у розписці та акті.

Доводи апелянта стосовно невідповідності наказу вимогам законодавства та, відповідно, його недійсності, колегія суддів вважає помилковими, виходячи з наступного.

Так, апелянтом не було надано доказів того, що наказ від 31.10.2017 р. № 981 «Про призначення фактичних перевірок» визнано в судовому порядку протиправним та скасовано або визнано недійсним чи скасовано під час його оскарження в адміністративному порядку.

Положеннями п. 81.1 ст.81 ПК України передбачено обов'язкове зазначення у наказі найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) і лише у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться. В даному випадку у переліку суб'єктів та/або об'єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню фактичних перевірок, який затверджено наказом ГУ ДФС у Херсонській області від 31.10.2017 р. № 981, контролюючим органом вказано суб'єкта - ФОП ОСОБА_1, що повністю узгоджується з вимогами п.81.1 ст.81 ПК України;

Крім того, копія наказу від 31.10.2017 р. № 981, яку було надано посадовими особами контролюючого органу ФОП ОСОБА_1 перед проведенням фактичної перевірки і яку позивач долучила до позовної заяви, містить підпис начальника ГУ ДФС у Херсонській області та скріплена відповідною печаткою.

Також, у пункті 1 наказу зазначено період проведення фактичних перевірок - листопад поточного року, а у п.4 зазначено, що тривалість фактичної перевірки не повинна перевищувати 10 днів.

При цьому, колегія суддів до уваги той факт, що вказаний наказ є загальним, яким затверджено перелік платників податків, а не лише ФОП ОСОБА_1, а тому зазначення конкретної дати проведення фактичної перевірки позивача у направленні на проведення фактичної перевірки від 01.11.2017 р. № 129, з яким ознайомився платник податків, не свідчить про недійсність наказу;

До того ж, п.81.1 ст.81 ПК України передбачено право посадових осіб приступити до проведення фактичної перевірки за умови пред'явлення платнику податків направлення на проведення фактичної перевірки, копії наказу та службового посвідчення, а не всього переліку платників податків, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, який закріплений відповідним наказом контролюючого органу.

Твердження ФОП ОСОБА_1 про те, що посадових осіб ГУ ДФС у Херсонській області не було допущено до перевірки спростовуються матеріалами справи, не підтверджені належними доказами, а також спростовуються актом фактичної перевірки від 01.11.2017 р. № 107/40/НОМЕР_1, який підписано особисто апелянтом без жодних зауважень.

Крім того, апелянт 01.11.2017 р. була ознайомлена і з витягом з бази АІС «Податковий блок», який покладено в основу акту фактичної перевірки та яким підтверджено факт реалізації платником податків 11.07.2017 р. алкогольного напою (пива) без наявності ліцензії, про що свідчить її особистий підпис.

Не внесення посадовими особами контролюючого органу запису до журналу перевірок щодо проведення фактичної перевірки не є підставою для визнання такої перевірки незаконною.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів не вбачає порушень з боку контролюючого органу під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1

Стосовно вимоги ОСОБА_1 щодо скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 15.11.2017 р. № 000121/21-22-40- на суму 17000 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначені основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій (ч.14 ст.15 Закон № 481/95-ВР).

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством (ч.1 ст.17 Закону № 481/95-ВР).

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень (абз.5 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР).

Так, станом на 11.07.2017 р. (дата реалізації ФОП ОСОБА_1 пляшки пива) у апелянта була відсутня відповідна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (термін дії ліцензії на алкогольні напої закінчився 10.07.2017 р., а термін дії нової ліцензії - з 14.07.2017 р.).

Факт реалізації алкогольного напою підтверджується витягом з бази АІС «Податковий блок» та не заперечувався самим апелянтом під час розгляду справи судом першої інстанції.

Таким чином, у зв'язку із встановленням факту роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії ФОП ОСОБА_1, апелянт, як суб'єкт господарювання, який здійснює свою господарську діяльність у такому місці продажу, несе відповідальність у вигляді штрафу, розмір якого встановлений законом та складає не менше ніж 17 000 грн.

Враховуючи наведені обставини, застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 у сумі 17000 грн. згідно рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 15.11.2017 р. № 000121/21-22-40- є правомірним.

Посилання апелянта на порушення відповідачем строків направлення податкового повідомлення-рішення з посиланням на п.86.8 ст.86 ПК України, ґрунтуються на невірному тлумачення норм податкового законодавства.

Відповідно до вимог п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Тобто, вказаною правовою нормою врегульовано строк прийняття податкового повідомлення-рішення, а не строк його направлення платнику податків.

Так, рішення про застосування фінансових санкцій № 000121/21-22-40- прийнято 15.11.2017 р., тобто протягом 10 робочих днів з дня вручення позивачу акту фактичної перевірки. Дане рішення відправлено ФОП ОСОБА_1 17.11.2017 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, та отримано позивачем 21.11.2017 р.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не порушено строки прийняття рішення за результатами проведеної фактичної перевірки, належними доказами підтверджено правомірність своїх дій щодо проведення фактичної перевірки та складання спірного рішення.

У зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 15.11.2017 р. № 000121/21-22-40-.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.