Справа № 804/4079/16
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2018 рокусправа № 804/4079/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

суддя - доповідач: Олефіренко Н.А.

судді: Білак С.В., Шальєва В.А.,

за участю секретаря судового засідання:Лащенко Р.В.

За участю:

Представник позивача - Третьяк В.В.

Відповідач - Медяник В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Медяник Вікторії Анатоліївни на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 р. (суддя Чорна Валерія Вікторівна) в адміністративній справі № 804/4079/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "КРОК" до Державного реєстратора приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Медяник Вікторії Анатоліївни про визнання протиправною та скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційний центр "Крок" звернулось з позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області та Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати незаконною державну реєстрацію відповідачем права власності за № НОМЕР_2 відносно нерухомого майна, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єкт нерухомого майна: спортивна зала за адресою: АДРЕСА_1, яка була вчинена державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Медяник Вікторією Анатолівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21447480 від 20.05.2015 року 41:04:15.

Обставини викладені в позові обґрунтовані тим, що 20.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Медяник Вікторією Анатоліївною як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено оскаржуваний запис за № НОМЕР_2 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, м. Дніпропетровськ.

Підставою для внесення даного запису до Реєстру стало рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21447480 від 20.05.2015 року, в якому підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу від 20.05.2015 року на зазначений об'єкт нерухомого майна, укладений між Компанією "FiLLiantra Commerce Ltd." "Філіантра Комерс ЛТД" та ОСОБА_5

Позивач зауважує, що внесення нотаріусом Медяник В. А. до Реєстру запису за № НОМЕР_2 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 суперечило чинному на той час законодавству та порушувало його права. Зокрема, позивач зазначив, що Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 року в Державний Реєстр було внесено запис про виникнення обтяження (заява за № 10957893 - рішення суду про заборону здійснення реєстраційних дій) у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій відносно нерухомого майна, яке знаходиться на по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську.

За таких обставин, проведення державної реєстрації прав на таке нерухоме майно мало бути зупинено до скасування накладеного судом обтяження, а отже, подані ОСОБА_5 до державної реєстрації документи могли розглядатися нотаріусом Медяник В.А., у відповідності до ч. 6 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію прав" та абз. 1 п. 14 Порядку державної реєстрації прав, тільки після 18.11.2015 року, коли зупинення державної реєстрації прав на зазначене нерухоме майно було скасовано. З викладених підстав, позивач просить визнати незаконною державну реєстрацію права власності за № НОМЕР_2 відносно нерухомого майна, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єкт нерухомого майна: спортивна зала за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційний центр "Крок" задоволено: визнано незаконними дії державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Медяник Вікторії Анатоліївни щодо державної реєстрації права власності за № НОМЕР_2 відносно нерухомого майна, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єкт нерухомого майна: спортивний зал, адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21447480 від 20.05.2015 року14:04:15.

На рішення суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга від відповідача - Медяник В.А., відповідно до змісту скарги апелянт вказує на те, що 20 травня 2015 року нею як нотаріусом був посвідчений договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна (спортивний зал, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1), укладений між Компанією "FiLLiantra Commerce Ltd." в особі директора ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5, а також проведено реєстрацію права власності на вказане майно за покупцем ОСОБА_5 (реєстраційний номер НОМЕР_1).

При вчиненні зазначених нотаріальних дій, нотаріус на виконання вимог Закону України "Про нотаріат" та "Порядку вчинення нотаріальних дій" перевіряє відсутність/наявність заборони відчуження або арешту зазначеного нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також відсутність податкової застави.

При проведенні такої перевірки перед вчиненням нотаріальної дії нотаріусом Медяник В.А. було встановлено відсутність зареєстрованих речових прав та їх обтяжень на вказаний об'єкт нерухомого майна, що підтверджується Витягами за результатами пошуку інформації в порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_4 від 20.05.2015 року.

З вищевказаних витягів вбачалося, що будь-які обтяження, а саме, заборони, арешти чи іпотеки на вищевказане нерухоме майно - відсутні.

Також, апелянт посилається на висновки позапланової перевірки дотримання вчинення порядку нотаріальних дій приватним нотаріусом Медяник В.А., проведеної Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області 30.09.2015 року, якою не встановлено порушень в її діях при посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.05.2015 року.

Також, апелянт зазначає, що в базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав було зареєстровано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 року у справі № 804/2991/15, проте, зазначена ухвала суду не є заявою про державну реєстрацію прав, за якими державним реєстратором приймаються рішення, в розумінні ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З цих підстав, апелянт вказує на відсутність в її діях порушень п. 6 статті 15 Закону та абз. 1 п.14 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в частині дотримання черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Крім того, ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 року на яких розповсюджується встановлена судом заборона вчинення реєстраційних дій, а саме - на державних реєстраторів Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (ідентифікаційний код 33275904, місцезнаходження вул. Комсомольська, буд. 56, м. Дніпропетровськ) - тобто, означене судом коло суб'єктів, до якого не належать приватні нотаріуси, на яких розповсюджується ця заборона.

За результатами апеляційного перегляду справи апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволені позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, 05.02.2015 року керівництвом ТОВ «КРОК» було продано нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підприємству ТОВ «Олімпус Інвест», договір купівлі-продажу посвідчений 05.02.2015 року №187приватним нотаріусомДМНО Зайченко І.А..

Того ж дня 05.02.2015 року вказане майно було передане ТОВ «Олімпус Інвест» в іпотеку Компанії «Filliantra Commerce Ltd» на підставі договору іпотеки від 05.02.2015 року посвідченого приватним нотаріусомДМНО Зайченко І.А..

27.02.2015 орку вказане нерухоме майно було передано Компанією «Filliantra Commerce Ltd» в іпотеку Компанії «AP INVEST GROUP Ltd» .

20.05.2015 року договір іпотеки було припинено на підставі заяви Компанії «AP INVEST GROUP Ltd» про повний розрахунок, посвідченої приватним нотаріусом ДМНО Скосарєвою В.В. від 20.05.2015 року.

Станом на 20.05.2015 року нерухоме майно по АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську на підставі договору купівлі-продажу було зареєстровано за гр. ОСОБА_5. Зазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Медяник В.А. №758 від 20.05.2015 року, укладений між Компанією "FiLLiantra Commerce Ltd." в особі директора ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5.

Того ж дня,20.05.2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис про обтяження вказаного нерухомого майна у зв'язку з передачею його ОСОБА_5 в іпотеку ТОВ «Індустріальний центр» за договором іпотеки від 20.05.2015 року №874 посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Скосарєвою В.В..

Вважаючи дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Медяник Вікторії Анатоліївни, вчинених нею як державним реєстратором, щодо державної реєстрації за № НОМЕР_2 права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську, ТОВ «КРОК» протиправними, звернулося з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов в повному обсязі суд першої інстанції виходив з доведеності протиправності дій відповідача, зазначивши, що дії приватного нотаріуса Медяник В.А. при вчиненні реєстраційних дій - при подальшій реєстрації права власності за покупцем ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченого нею договору купівлі-продажу є протиправними.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим та не погоджується з ним з урахуванням наступного.

З матеріалів справи встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Медяник В.А. 20.05.2015 року за №178 посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна по АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську між Компанією "FiLLiantra Commerce Ltd." в особі директора ОСОБА_6 (продавець) та гр. ОСОБА_5 (покупець).

Нотаріусом для посвідчення вказаного договору витребувано та долучено до справи наступні документи:

на виконання статті 55 Закону україни «Про нотаріат», як правовстановлюючий документ на відчуджене нерухоме майно прийнято договір про задоволення вимог іпотеко держателя від 05.02.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А.№199 між Компанією "FiLLiantra Commerce Ltd." в особі директора ОСОБА_6 та ТОВ «Олімпус Інвест» в особі директора ОСОБА_9

витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.02.2015 року №33230000

витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про припинення обтяження на спірне нерухоме майно від 05.02.2015 року №33229499

витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про припинення іпотеки на спірне нерухоме майно від 05.02.2015 року №33229782

копії паспортів,податкових номерів

статут Компанії "FiLLiantra Commerce Ltd."

Резолюція підписанта про призначення на посаду директора Компанії ОСОБА_6

Рішення Компанії "FiLLiantra Commerce Ltd." Про дозвіл укладення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна

Оригінал звіту про оцінку майна

При цьому, на виконання п.2 гл.2 розділу 2 Порядку нотаріусом перевірено відсутність заборони відчудження або арешту майна, відсутність податкової заяви, відсутність обтяження нерухомого майна іпотекою за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дані обставини підтверджуються витягами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.05.2015 року № НОМЕР_3,№96986388,№96986493. З зазначених витягів не вбачається про наявність будь-якої заборони, арешту або іпотеки на спірне нерухоме майно.

Позиція позивача обґрунтована наявністю Ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 року у справі №804/2991/15, в якій розглянуто та задоволено клопотання про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за місцезнаходження: м.Дніпропетровськ, вул..Комсомольська, буд.56 проводити будь-які дії пов'язані з державною реєстрацією права власності та інших речових прав відносно об'єкта нерухомого майна, а саме спортивного залу по АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську.

Надаючи оцінку правовідносинам які склалися та є спірними в даній справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV передбачено, що загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Частиною 3 статті 10 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться у наступному порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 18 Закону № 1952-IV, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 1952-IV, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону № 1952-IV передбачено, що розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:

1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;

2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 встановлено, зокрема, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Відповідно до п. 40 Порядку № 1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Відповідно до статті 34 ЗУ «Про нотаріат» щодо нотаріальних дії, які вчиняють нотаріуси, не містяться повноваження щодо зупинення вчинення нотаріальних дій. Перелік нотаріальних дій є вичерпним та не підлягає широкому тлумаченню.

За змістом статті 42 ЗУ «Про нотаріат» вбачається, що нотаріальні дії вчинються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Лише за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

За змістом статті 55 ЗУ «Про нотаріат» встановлено, що угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

При посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна.

Як встановлено проведеною позаплановою перевіркою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Медяник В.А. від 30.09.2015 року, нотаріусом при посвідчені договору купівлі-продажу нерухомого майна виконані правила нотаріального діловодства та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

При цьому, слід звернути увагу на те, що державна реєстрація прав під час вчинення спірних нотаріальних дій здійснювалася за безпосередньою участю власника спірного об'єкта нерухомого майна.

Стосовно доводів позивача щодо винесення рішення держаним реєстратором на підставі заяви про заборону вчинення реєстраційний дій, слід зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань державної реєстрації» від 9 листопада 2016 року № 806 у пункті 12 зазначено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до пункту 17 зазначеної Постанови, встановлено, у разі надходження до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або заяви власника об'єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об'єкта нерухомого майна державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву в базі даних заяв. У разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій або заяви власника об'єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо цього самого майна державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з обов'язковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву власника об'єкта нерухомого майна.

Про зупинення реєстраційних дій на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об'єкта нерухомого майна шляхом надсилання повідомлення на електронну адресу, зазначену в Державному реєстрі прав як адресу для зворотного зв'язку.

Відомості про зупинення реєстраційних дій за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав також розміщуються на веб-порталі Мін'юсту для доступу до них заявника з метою їх перегляду, завантаження та друку відповідного рішення суду чи заяви власника об'єкта нерухомого майна.

Отже, формування пошуків у базі даних заяв Державного реєстру прав є механізмом, який забезпечує виконання обов'язку державного реєстратора щодо встановлення черговості розгляду заяв, наявності або відсутності підстав для зупинення державної реєстрації.

Першим етапом розгляду кожної заяви та одним з етапів проведення державної реєстрації є встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв Державного реєстру прав шляхом формування відомостей.

Відповідно до частини восьмої статті 18, частини першої статті 25 Закону проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об'єкта нерухомого майна.

Про зупинення реєстраційних дій на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об'єкта нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників.

Аналогічні вимоги містять пункти 13, 17 Порядку № 1127.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 1141 під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор додатково здійснює пошук інших заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на те саме майно та рішень судів про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією таких прав, у базі даних заяв.

Пошук заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у базі даних заяв здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна та ідентифікаторами, визначеними у підпунктах 2 і 3 пункту 11 Порядку № 1141, тобто за адресою об'єкта нерухомого майна та/або за кадастровим номером земельної ділянки. Пошук заяв за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна, номером запису тощо звужує обсяг пошукової інформації.

Слід зауважити, що відповідно до частини третьої статті 19 Закону зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав, внесення запису про скасування рішення державного реєстратора здійснюються у строк, що не перевищує 2 години з часу реєстрації відповідної заяви/рішення суду в Державному реєстрі прав.

У зв'язку із специфікою поєднання нотаріусом функцій нотаріуса та реєстратора необхідно зробити акцент на тому, що перед вчиненням нотаріальної дії під час підготовки правочину нотаріус проводить пошуки та формує платну інформацію з Державного реєстру прав до реєстрації відповідної заяви. Такі пошуки не фіксуються в операціях із заявою та відповідно не відображаються як виконані під час перевірки реєстраційних дій.

Необхідність проведення пошуку заяв (рішень судів або заяв власника про заборону вчинення реєстраційних дій) обумовлена тим, що після вчинення попередніх пошуків для посвідчення правочину та до моменту реєстрації заяви внаслідок вчинення правочину є проміжок часу, протягом якого може бути зареєстровано заяву власника або рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, іншу заяву щодо цього об'єкта нерухомого майна.

Законом не передбачено особливостей, відмінностей у проведенні держаної реєстрації державним реєстратором суб'єкта державної реєстрації, державним реєстратором - нотаріусом або державним, приватним виконавцем.

Відтак державним реєстратором (у тому числі нотаріусом, державним, приватним виконавцем) розгляд заяв та документів здійснюється після реєстрації заяви та формування відомостей за результатом пошуку заяв у базі даних заяв Державного реєстру прав.

Після встановлення вказаної черговості перевіряється відповідність заявлених прав і поданих документів, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації.

З огляду на те, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації, а моментом державної реєстрації вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав, факт посвідчення правочину нотаріусом не дорівнює факту виникнення права або обтяження.

Формування відомостей у Державному реєстрі прав, у тому числі в його архівних частинах, є механізмом виконання обов'язку державного реєстратора щодо встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, відповідності відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, наявності обтяжень прав на нерухоме майно.

Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що систему органів державної реєстрації прав становить спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерство юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та його територіальні органи, які є органами державної реєстрації прав.

Відповідно до положень статті 6 зазначеного Закону встановлено, що Організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб'єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

акредитовані суб'єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Аналізуючи вищевикладені норми, позивач безпідставно ототожнює дії державного реєстратора з вчиненням нотаріальних дій нотаріусами, оскільки останній є спеціальним суб'єктом. В даному випадку нотаріус, як спеціальний суб'єкт на якого покладається функція державного реєстратора прав на нерухоме майно, мав право проводити державну реєстрацію прав лише у результаті вчинення ним нотаріальної дії з цим нерухомим майном(ст..9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Щодо твердження позивача стосовно порушення Вимог оформлення рішень державними реєстраторами прав на нерухоме майно, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2016 № 3276/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21.11.2016 року за № 1505/29635, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1141 після здійснення пошуку у Державному реєстрі прав відомостей державний реєстратор розглядає заяву (запит) та оформляє відповідне рішення, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Вимогами до оформлення рішень встановлено, що рішення має містити вичерпний та обґрунтований перелік обставин, які стали передумовою для зупинення розгляду заяви, відмови у проведенні реєстраційних дій (у разі прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, відмови у проведенні реєстраційних дій), а також підставу для прийняття рішення з обов'язковим посиланням на Закон та інші нормативно-правові акти, прийняті відповідно до нього.

Для виконання Вимог до оформлення рішень, а також права заявника на отримання відповідного рішення державним реєстраторам необхідно здійснювати редагування друкованого образу рішення із зазначенням вичерпного та обґрунтованого переліку обставин, які стали передумовою для зупинення розгляду заяви, відмови у проведенні реєстраційних дій (у разі прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, відмови у проведенні реєстраційних дій), а також підставу для прийняття рішення з обов'язковим посиланням на Закон та інші нормативно-правові акти, прийняті відповідно до нього.

Після редагування рішення згідно з пунктами 4 та 5 Вимог до оформлення рішень на рішення в електронній формі накладається електронний цифровий підпис державного реєстратора.

Колегія суддів зауважує, що рішення державного реєстратора може бути предметом оскарження у суді, а також у Міністерстві юстиції України та його територіальних органах, та у цьому випадку надається оцінка рішенню, роздрукованому з Державного реєстру прав.

З матеріалів справи не встановлено наявність прийнятого рішення державним реєстратором, так само як і відсутність повідомлення власника нерухомого майна про існуючу заборону його відчудження.

Крім того, з аналізу ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 року, суд першої інстанції чітко визначив коло осіб на яких розповсюджується дія даної ухвали: суд заборонив саме державним реєстраторам Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції проводити будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією права власності та інших речових прав відносно спірного об'єкта нерухомого майна.

Підсумовуючи викладене, доводи позивача в обґрунтування позову про визнання протиправною державну реєстрацію права власності за №9732234 відносно нерухомого майна по АДРЕСА_1 в м.Дніпро є необґрунтованими та безпідставними.

Оскільки судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Медяник Вікторії Анатоліївни - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 р. в адміністративній справі № 804/4079/16- скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційний центр "КРОК" - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 07.08.2018 р. та відповідно до ст. 329 КАС України може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання в повному обсязі.

Повне судове рішення складено 08.08.2018 року.

Суддя - доповідач: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва