Справа № 805/5201/18-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 р. Справа№805/5201/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку спрощеного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,-

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірною бездіяльності щодо невиплати пенсії з 1 липня 2017 року, зобов'язання відновити нарахування та виплату пенсії з 1 липня 2017 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є пенсіонером за віком, перебуває на обліку у відповідача. З липня 2017 року позивач пенсію не отримував, втім, будь-яких рішень та повідомлень про зупинення її виплати йому не надходило. На свій запит до управління позивач отримав відповідь, де його повідомлено, що у результаті чергового обміну інформацією з органами соціального захисту населення не підтвердилось місце фактичного проживання позивача, через що виплату пенсії зупинено. Позивач зауважує, що усі громадяни мають право на вільний вибір місця проживання або перебування із збереженням усі конституційних прав, у той же час відповідачем протиправно порушено конституційне право позивача на отримання пенсійних виплат.

До позову додано клопотання про розгляд справи без участі позивача.

18 липня 2018 року судом отримано надані відповідачем заперечення проти позову, до яких додані документи, що стосуються нарахування та виплати пенсії позивачу. У відзиві відповідач зазначив, що особа, яка перемістилась з території, де виникли визначені у ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VII від 20.10.2014 обставини та зареєструвалася на території підконтрольній українській владі після початку антитерористичної операції (АТО), вважається внутрішньо переміщеною особою. Пенсія позивачу не виплачується, оскільки позивачем не надано відповідачу довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або відмову у її видачі. В підтвердження свої доводів також посилається на Постанову КМУ № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 5 листопада 2014 року та Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений Постановою КМУ № 509 від 1 жовтня 2014 року. Також відповідач зауважує, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 4 липня 2018 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Ухвалу про відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 5 липня 2018 року.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до 29 червня 2017 року був зареєстрований у АДРЕСА_1. З 29 червня 2017 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, про що наявний штамп у паспорті щодо відомостей про місце проживання особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером за віком, взятий на облік відповідачем розпорядженням від 26.12.2017 від 05.12.2017 на підставі заяви позивача від 29.06.2017 про виплату пенсії.

В наданому до Донецького окружного адміністративного суду позові позивач зазначає, що не отримує пенсію з липня 2017 року, що також підтверджується довідкою відповідача про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 12 липня 2018 року.

Листом відповідача від 20.06.2018 № 15907/20 позивача у відповідь на його звернення повідомлено, що особа, яка перемістилась з території, де виникли визначені у ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VII від 20.10.2014 обставини та зареєструвалася на території підконтрольній українській владі після початку антитерористичної операції (АТО), вважається внутрішньо переміщеною особою. Зазначено, що позивачем не надана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв'язку з чим пенсія нарахована, але не виплачена. Зазначено, що рішення про припинення виплати пенсії відповідачем не приймалось.

Листом УПСЗН Слов'янської районної державної адміністрації від 29.06.2017 № 09-45/0532-3 повідомлено відповідача про те, що на обліку в УПСЗН позивач в якості внутрішньо переміщеної особи не перебуває.

Не погодившись з невиплатою пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом 27.06.2018.

В силу приписів ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Як вбачається з довідки відповідача про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 12 липня 2018 року пенсія позивача у період з липня 2017 року по червень 2018 року нараховувалась, але не виплачувалась, з огляду на що позовна давність у даному випадку не застосовується.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-VI (далі - за текстом ЗУ № 1058).

Відповідно статті 5 ЗУ № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 49 зазначеного закону виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає. У той же час, про припинення виплати пенсій відповідним органом пенсійного фонду має прийматися рішення.

Згідно з п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Як встановлено судом, згідно з відміткою в паспорті позивача щодо місця проживання, з 29.06.2017 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Після зміни місця проживання позивач 30.06.2017 звернувся до відповідача із заявою від 29.06.2017 про виплату пенсії.

Пенсійну справу позивача за його запитом передано з попереднього місяця обліку у м. Артемівську (м. Бахмуті) відповідачу.

Після взяття позивача на облік виплата позивачу пенсії з липня 2017 року не здійснювалась з підстав ненадання позивачем відповідачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або відмови у її видачі.

Суд зазначає, що статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначеної підстави для припинення виплати пенсії не передбачено. Крім того, рішення про припинення виплати позивачу пенсії із зазначенням обґрунтованих причин з посиланням на нормативні акти, відповідачем не приймалось.

Відповідно до положення абзацу 2 пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (далі - Правила № 207) відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на положення Постанови № 637, Порядку № 509 суд зазначає, що вони до даних правовідносин не застосовуються, оскільки їх прийнято задля забезпечення реалізації положень Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", яким встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Позивач дійсно формально підпадає під ознаки наведені у статті 1 вказаного Закону, яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи. Втім, отримання цього статусу не є обов'язком, а є правом особи, яка вважає себе переміщеною особою і бажає скористатися відповідними гарантіями.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 у справі № 234/11095/17 (№ К/9901/163/17).

Як встановлено судом, позивач змінив місце свого постійного проживання та зареєстрований на підконтрольній Україні території, станом на теперішній час не бажає отримувати статус внутрішньо переміщеної особи, тому його право на отримання пенсії не може залежати від наявності у позивача довідки внутрішньо переміщеної особи (або рішення про відмову у наданні такої довідки) та виконання вимог нормативно-правових актів, які встановлюють порядок для осіб із таким статусом.

На підставі наведеного, посилання відповідача на зазначені підзаконні нормативно-правові акти є безпідставними.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати виплати пенсії з липня 2017 року, в той час як припинення виплати пенсії за своєю сутністю є дією. Суд вважає, що визначення позивачем припинення виплати пенсії бездіяльністю не впливає на суть заявлених позивачем вимог - визнання протиправним припинення виплати пенсії, через що зазначені вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Враховуючи, що судом встановлено протиправність невиплати позивачу пенсії з липня 2017 року та відсутність законодавчо визначених підстав задля її не нарахування та невиплати, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача поновити позивачу виплату пенсії з липня 2017 року за документами, наявними в пенсійній справі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом при відкритті провадження у справі ухвалою від 4 липня 2018 року задоволено клопотання позивача та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Виходячи зі змісту позову, позивачем заявлено позовні вимоги, які є за своєю суттю є однією позовною вимогою, оскільки визнання протиправною невиплати пенсії є передумовою для застосування іншого засобу захисту порушеного права, зокрема, - зобов'язання поновити виплату пенсії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 березня 2017 року № 21-3944а16.

Враховуючи висновки суду про задоволення позовних вимог судовий збір підлягає стягненню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області також у сумі 704,80 грн.

З огляду на викладене вище, на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84100, Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, 3; ідентифікаційний код юридичної особи 37803258) про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною невиплату Слов'янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області пенсії ОСОБА_1 з липня 2017 року.

Зобов'язати Слов'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з липня 2017 року згідно з документами, наявними в пенсійній справі.

Стягнути з бюджетних асигнувань Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на користь на користь Державного бюджету України за наступними реквізитами: Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 0001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 820019, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 6 серпня 2018 року.

Суддя Михайлик А.С.