Справа № 804/1424/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2017 р. Справа № 804/1424/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №804/1424/17 за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі до регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості,-
Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у якому просить суд стягнути з відповідача на користь Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з серпня 2008 року по березень 2014 року по Списку №1 в сумі 86 021, 22 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м.Дніпрі, як уповноважений державою орган, покликаний реалізовувати державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню. За даними пенсійного органу під час перебування на обліку в Управління Пенсійного фонду у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області у відокремленому структурному підрозділі відповідача, як платника страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, виникла заборгованість перед пенсійним органом по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій за період з вересня 2008 року по березень 2014 року особі, яка мала трудові відносини із відповідачем та була зайнята на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України (пенсіонер ОСОБА_5М.) в сумі 86 021, 22 грн., яка підтверджується наданими до суду розрахунками та станом на момент розгляду справи залишається не сплаченою.
Відповідач позов не визнав, подав до суду письмовий відгук на адміністративний позов з проханням відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування позиції регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" представник відповідача зазначив, що у наданих до суду пенсійним органом розрахунках немає даних про не виконання відповідачем будь-яких обовязків та не зазначено заборгованість. При цьому зі змісту копії наданого відповідачем до суду акту від 05.06.2014р. (сторінки 1, 86- 93) про результати проведеної Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську документальної планової виїзної перевірки ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010р. по 31.12.2012р. вбачається, що при проведенні перевірки з питань правильності нарахування та утримання єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування податковим органом не встановлено порушень законодавства, у звязку з чим факти викладені в адміністративному позові, на думку відповідача, не відповідають дійсності. Також відповідач стверджує, що у поданих пенсійним органом до ДП «Придніпровська залізниця» списках осіб, які отримують пільгову пенсію за вказаний у позові період було відсутнє прізвище ОСОБА_5 Також відповідач акцентував увагу суду на той факт, що заявлені у позові вимоги, на його думку, виходять за межі шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду. Окрім того, представник відповідача зазначив, що позивач в адміністративному позові не вказує, що судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій раніше вже розглядався спір з викладених у позові питань в адміністративній справі №804/7105/15.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала обгрунтування аналогічні доводам викладеним у позовній заяві та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні про задоволення адміністративного позову заперечував, аргументуючи свою позицію безпідставністю позовних вимог та доводами, викладеними у відгуку на адміністративний позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Регіональна філія "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" зареєстрована як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі.
Згідно облікових даних пенсійного органу за відповідачем, як за правонаступником Державного підприємства «Придніпровська залізниця» згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, обліковується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з серпня 2008 року по березень 2014 року по Списку №1 на загальну суму 86 021, 22 грн., яка виникла в результаті наступного.
Відокремлений структурний підрозділ «Верхівцевське вагонне депо» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (далі ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця») перебував на обліку як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду в Управлінні Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області.
На даному підприємстві з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, працювали особи, які у даний час отримують пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема ОСОБА_5, що підтверджено протоколом №877 від 13.10.2008р. про призначення пенсії та Довідкою №1926 від 17.06.2008р., виданою ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця».
06 січня 2015р. Управлінням Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області складено розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 9 липня 2003 року, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів а та б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 2015 року, до якого включено витрати по пенсіонерам ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на загальну суму 86 021, 22 грн..
Вказаний розрахунок ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця» отримало 21 січня 2015 року, проте зобов'язань по їх відшкодуванню підприємством не виконано, у звязку з чим станом на 25 травня 2015 року за відповідачем рахувалась сума невідшкодованих витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 та № 2 у загальному розмірі 86 021,22 грн.
У звязку вищенаведеним, Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця» із позовними вимогами щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 86 021, 22 грн.
Зазначене судове рішення оскаржувалось ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця» в апеляційному порядку.
Проголошеною у відкритому судовому засіданні від 09.09.2015р. постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду скасовано рішення суду першої інстанції в адміністративній справі №804/7105/15 та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області відмовлено.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та, відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що Відокремлений структурний підрозділ «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця» не є юридичною особою, а тому є неналежним відповідачем у даній справі.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Згідно ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України - судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У відповідності до положень ч. 3 та ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Наказом від 01.12.2015р. про структурні зміни відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», наказами Міністерства інфраструктури України від 09.07.2014 № 301, Укрзалізниці від 14.07.2014 № 389-Ц/од «Про заходи щодо реорганізації Укрзалізниці, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування», протокольного рішення правління Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі-ПАТ «Укрзалізниця»), затвердженого протокольним рішенням правління товариства №5 від 16.11.2015р. реорганізовано відокремлені структурні підрозділи Державного підприємства Придніпровська залізниця шляхом перетворення в структурні підрозділи регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", яке згідно Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №735 від 02.09.2015р. (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №682 від 30 серпня 2017р.) є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

З огляду на вищезазначене, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі звернулось до суду із даним позовом із позовними вимогами щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з серпня 2008 року по березень 2014 року по Списку №1 в сумі 86 021, 22 грн., які звернено до регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", як правонаступника підприємства у відокремленому структурному підрозділі якого працювала особа, якій призначено та виплачено пенсію на пільгових умовах (зокрема - пенсіонер ОСОБА_5М.).

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 1 статті 1 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування від 26 червня 1997 року №400/97-ВР передбачено, що платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б - з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 1 ст. 2, п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» - суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи сплачують також збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, статтею 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 09.07.2003р. (далі - Закон №1058) визначено, що до страхових внесків віднесено кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обовязкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше: надходження від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1058 - цей Закон регулює відносини, що виниканні, між субєктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного Страхування. Для інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, цю не суперечить ньому Закону.

Статтею 100 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788 ХІІ від 05.11.1991р. визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону, (до 01.01.1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим -законодавством.

З огляду на зазначене, Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначаються ст. 100 даного Закону.

За змістом вказаної норми особам, які мають, на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом. призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством. При цьому наявності атестації робочих місць не вимагається.

Особи, які до і після 01.01.1992 р. працювали на роботах, передбачених Списками. пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення

Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. (Списки №1, №2) затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, яка була чинна до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових у мовах.

На підставі пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 та №.2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при розрахунку стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, як діяли на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або по професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Відповідно до Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи,що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, застосовуються Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р.

Особи, яким виплачену пільгову пенсію працювали у відповідача до введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення та у період, коли цей Закон вже набрав чинності, тому органами Пенсійною фонду пенсія призначена відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Kабінету Mіністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до ч.2 ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року - підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за, шкоду заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Положеннями частини другої Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 9 липня 2003 року визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Порядок відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій передбачено частиною 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.01.2004 за № 64/8663 (далі Інструкція №21-1), статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якими на відповідача покладено обов'язки по відшкодуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (список № 1 та № 2).

Згідно із пунктом 6.1 частини 6 Інструкції №21-1 - відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в таких розмірах:

- для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

- для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у встановлених відсоткових розмірах.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4 Інструкції №21-1).

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (пункт 6.5 Інструкції №21-1).

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць (пункт 6.7 Інструкції №21-1).

Додаток 7 до пункту 6.4 Інструкції №21-1 в разі його отримання та не оскарження - є нормативно-правовим актом в розумінні ст. 117 Конституції України.

Крім того розрахунок - є актом індивідуальної дії субєкта владних повноважень, його відповідач не оскаржив, тому отримані розрахунки є обов'язковими для виконання, тобто сплати.

Додаток 7 є розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників.

Інструкцією встановлений єдиний механізм відшкодування підприємствами витрат та виплату та доставку пільгових пенсій: шляхом здійснення щомісячних платежів на підставі розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та повідомлень про зміну розміру пенсії або наслання обставин, які впливають на суму відшкодування,які надсилаються органами Пенсійного фонду України у строки визначені Інструкцією.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона Крим). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства (пункт 6.8 Інструкції №21-1).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів а, б - з частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за списком №1 та списком №2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обовязок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом після 1 січня 2004 року, не повязаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом №1058-IV).

Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Таким чином, на відповідача покладено обов'язок в повному обсязі відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Щодо доводів відповідача, викладених у запереченнях регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на позовну заяву, стосовно того, що судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій раніше вже розглядався спір з викладених у позові питань в адміністративній справі №804/7105/15.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що за результатами розгляду адміністративної справи №804/7105/15 наявне рішення суду, яке набрало законної сили, а саме постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2015р., якою у задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області до Відокремленого структурного підрозділу Верхівцевське вагонне депо Державного підприємства Придніпровська залізниця про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 86 021, 22 грн. відмовлено.

Водночас суд зауважує, що в рамках розгляду адміністративної справи №804/7105/15 вирішувалось питання щодо стягнення з Відокремленого структурного підрозділу Верхівцевське вагонне депо Державного підприємства Придніпровська залізниця на користь Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 86021,22 грн., в той час як у даній справі розглядається питання щодо стягнення з регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», як правонаступника Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з серпня 2008 року по березень 2014 року по Списку №1 в сумі 86 021, 22 грн.

Тобто, у даному випадку субєктний склад сторін в адміністративній справі №804/1424/17 є відмідним від складу сторін, які приймають участь в рамках розгляду адміністративної справи №804/7105/15.

Натомість, факт отримання 21.01.2015р. ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця» складеного Управлінням Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, до якого включено витрати по пенсіонерам ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на загальну суму 86 021, 22 грн. - зафіксовано у постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №804/7105/15 від 09.09.2015р.

Також у даному судовому рішенні, яке набрало законної сили, судом апеляційної інстанції також встановлено, що до січня 2015 року до направлених пенсійним органом на адресу ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця» розрахунків фактичних витрат не включались витрати по пенсіонеру ОСОБА_5, що також підтверджується доводами відповідача у відгуці на адміністративний позов, де відповідач стверджує, що у поданих пенсійним органом до ДП «Придніпровська залізниця» списках осіб, які отримують пільгову пенсію за вказаний у період з серпня 2008 року до березня 2014 року було відсутнє прізвище ОСОБА_5

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України - обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на те, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по пенсіонерам ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на загальну суму 86 021, 22 грн. були направлені Управлінням Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області згідно супровідного листа за вих. №226/02/14 від 06.01.2015р. та отримані платником страхових внесків в січні 2015 року суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на акт Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську від 05.06.2014р. про результати проведеної документальної планової виїзної перевірки ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010р. по 31.12.2012р.

Окрім того, твердження, викладені у відгуці на адміністративний позов, не спростовують обовязку відповідача здійснювати відшкодування пенсійному органу фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах колишнім працівникам ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця», правонаступником якого є відповідач.

Зі змісту наданого до суду позивачем листа Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України №15489/14/35 від 28.08.2017р. вбачається, що станом на 01.01.2015р. в результаті проведеної управлінням звірки щодо повноти відшкодуваня фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлено, що громадянину ОСОБА_5 з дати призначення пенсії (17.08.2008р.) по березень 2014 року не проводилось відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. 2 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії за Списком №1 по ОСОБА_5 за період з 17.08.2008р. по 31.03.2014р. становить 86 021, 22 грн.

Статтею 224-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд зазначає, що із набранням чинності Законом № 1058-IV (з 1 січня 2004 року) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. Обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу. Вказана правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України №21-294а12 від 02.10.2012р.

Також у відгуці на адміністративний позов відповідач зауважує, що Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Дніпрі пропущений строк позовної давності звернення до суду із даним позовом.

Суд критично оцінює наведені твердження з огляду на наступне.

Приписами ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Відповідно до ч.15 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-VI строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Також, суд враховує, що постановою Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року по справі щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій судом зазначено, що у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини 15 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, відповідно до якої строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України не застосовуються.

За приписами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

У частині 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України надано законодавче визначення доказів в адміністративному судочинстві, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.

Фактичними матеріалами справи та наданими доказами було обґрунтовано суму боргу за період серпня 2008 року по березень 2014 року у розмірі 86 021, 22 грн., що являє заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та підтверджується Розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Копії вказаних Розрахунків містяться в матеріалах справи.

Доказів оскарження розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на відсутність доказів щодо погашення заявленої до стягнення у примусовому порядку заборгованості, суд доходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з серпня 2008 року по березень 2014 року по Списку №1 в сумі 86 021, 22 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, позов Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі до регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі до регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з серпня 2008 року по березень 2014 року по Списку №1 в сумі 86 021, 22 грн. (вісімдесят шість тисяч двадцять одна гривня двадцять дві копійки).

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1