Справа № 1840/2683/18
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2018 р. Справа № 1840/2683/18
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Іуткіна І.С.,
представника позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №1840/2683/18
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП"
до ОСОБА_1 митниці ДФС
В С Т А Н О В И В:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тексім Груп» (далі позивач, ТОВ «Тексім Груп») звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 митниці ДФС в якому просив:
Ухвалою суду від 17.04.2018р. було відкрито провадження у справі №818/1538/18, розгляд справи було призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.
Відповідно до ухвали ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року по справі №818/1538/18 позовні вимоги ТОВ «Тексім Груп» щодо оскарження кожного з 62 вищезазначених податкових повідомлень-рішень було розґєднано в окремі провадження, оскільки оскаржувані повідомлення-рішення було прийнято за наслідками складання окремих 62 ОСОБА_1 про неподання митної декларації, які складені по кожній митній декларації окремо. В свою чергу, митні декларації були складені позивачем по різним товарам.
Не погодившись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з позовом про його оскарження та стверджує, що зазначене полдаткове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Так, позивач зазначає, що при введенні товару ним було подано до митниці Декларацію типу ТН (Тимчасова декларація). Даний тип декларації на товари передбачає, що точні відомості про код згідно УКТЗЕД можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо. Таким чином, при поданні відповідної декларації до органу доходів і зборів у декларанта або уповноваженої ним особи, яка не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення і митної декларації у звичайному порядку, виникає обовязок подати додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації (стаття 260 МК України).
Як зазначає позивач, дотримуючись вимог чинного законодавства, Товариство у визначені строки подало додаткову декларацію, яка була прийнята органом доходів і зборів та присвоєно відповідний номер ВМД наданий митницею. Жодних карток відмов у прийнятті митних декларацій по оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню ОСОБА_1 митницею ДФС не складено, а тому позивач вважає свій обовязок відповідно до Митного кодексу України виконаним у повному обсязі.
На підтвердження вищевикладених обставин ТОВ «Тексім Груп» надав до матеріалів справи докази автоматичного присвоєння номеру декларації, які були подані Товариством до ОСОБА_1 митниці ДФС на виконання своїх зобовязань, визначених у Тимчасовій митній декларації. Так, позивач звертає увагу суду на те, що ним було подано тимчасову декларацію (попередній документ), якій присвоєно номер ІМ 40 ТН №UА805180/2017/017450 з датою отримання - 29.10.2017р. (а.с.11). ОСОБА_4 №26 від 07.02.2018р. про неподання митної декларації визначено, що дата до якої необхідно було подати МД 13.12.2017р. (а.с.10). Позивач надав докази того, що 13.12.2017р., з дотриманням зазначеного строку, ним було подано додаткову декларацію (ДТ) (а.с.12) і митним органом дана декларація була прийнята з присвоєнням відповідного номеру UА805180/2017/020555 з відміткою митного органу про отримання 13.12.2017р. (а.с.12).
Таким чином, стверджуючи про незаконність винесеного податкового повідомлення-рішення службовими особами ОСОБА_1 митниці ДФС позивач зазначеє, що ТОВ «Тесім Груп» подавали відповідні додаткові декларації в строки визначені інспектором, жодних карток відмов прийняття декларацій не було, а тому Товариство виконало свій обовязок щодо подання додаткової декларації в строки, визначені законодавством.
В судовому засіданні представник позивача у повному обсязі підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що повністю підтримує позицію викладену у відзиві. Так, відповідач зазначає, що ст.260 Митного кодексу України передбачено можливість подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку. При цьому, декларант зобовязаний подати додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.
Відповідач звертає увагу суду на те, що у разі подання тимчасової митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить т о ч н і в і д о м о с т і п р о т о в а р и , задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.
При цьому, відповідач посилається на Розпорядження заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС від 07.06.2017, № 21/00-03-Р зобовязано начальників митних постів, у випадку встановлення порушення субєктом господарювання строків, встановлених для подання митної декларації статтями 260, 263 Митного кодексу України, на наступний день після закінчення встановлених строків складати акт про неподання митної декларації у визначені законодавством с т р о к и.
Крім цього, відповідач просив суд врахувати, що позивач подані ним додаткові митні декларації (які не містили будь-яких уточнених відомостей, а лише дублювали дані зазначені в тимчасових деклараціях) в подальшому відкликав, і потім подав нові додаткові декларації (а.с.9-10) в яких вже містилася оновлена інформація висновки за результатами експертного дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи (графа 44 митної декларації, номер класифікатора 1505) щодо підтвердження коду класифікації товару за УКТ ЗЕД, а також з зазначенням більш уточненого опису товару. При цьому, вже оновлені декларації були подані позивачем дійсно понад строку встановленого ч.1 ст.265 Митного кодексу України.
Щодо оскаржуваного подавідомлення-рішення відповідач стверджує, що штрафні санкції були застосовані правомірно у звґязку з тим, що Товариством у відповідні строки не було подано додаткові декларації, я к і м і с т я т ь т о ч н і в і д о м о с т і п р о т о в а р и (саме на цьому акцентує увагу суду відповідач). Щодо пропуску позивачем строків реєстрації додаткових декларацій (вперше оданих) відповідачем доказів до суду не надано.
В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача , дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Як свідчить з матеріалів справи, ОСОБА_1 митницею було проведено перевірку дотримання митного законодавства ТОВ «Тексім Груп» з питант подання митних декларацій у визначені законодавством строки, що передбачені частиною 1 ст.261 Митного кодексу України за наслідками якої було складено ОСОБА_1 про неподання митної декларації у визначені законодавством строки (у даній справі ОСОБА_1 №26 від 07.02.2018р. (а.с.10).
Як свідчить з обставин викладених у вищезазначеному ОСОБА_1, відповідач дійшов висновку, що товариством допущено порушення вимог ч.1 ст.261 Митного кодексу України, а саме - у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважене ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.
При цьому, як зазначено в ОСОБА_1 №26 від 07 лютого 2018 року, попередній документ - 40 ТН №UА805180/2017/017450 було подано 29.10.2017р. Дата до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 13.12.2017р.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 та підпункту 54.3.1. пункту 54.3 статті 54, пункту 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України передбачено відповідальність у вигляді нарахування контролюючим органом штрафних санкцій у разі якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.
Позивач скористався своїм правом на оскарження в судовому порядку вищезазначеного податкового повідомлення-рішення.
Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступного:
Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 4 МК України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством, відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.
У відповідності до статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Вказане положення передбачає можливість подання декларації в двох формах - письмовій та електронній. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митна декларація ті інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.
ОСОБА_4 з даними ОСОБА_4, який став підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, попередній документ, поданий Товариством є митна декларація в режимі ІМ40ТН.
Класифікатором типів декларації визначено «ІМ - тип декларації на ввезення, ТН - Тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо».
Таким чином, при поданні відповідної декларації до органу доходів і зборів виникає обовязок у декларанта або уповноваженої ним особи, яка не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення і митної декларації у звичайному порядку, подати додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації (стаття 260 МК України).
Так, згідно ч.І ст. 260 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку , вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобовязання подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.
Частиною 1 статті 261 Митного кодексу України вказано, що у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.
Як свідчить з матеріалів справи, позивачем було подано тимчасову декларацію (попередній документ), якій присвоєно номер ІМ 40 ТН №UА805180/2017/017450 від 29.10.2017р. (а.с.11). ОСОБА_4 №26 від 07.02.2018р. про неподання митної декларації визначено, що дата до якої необхідно було подати МД 13.12.2017р. (а.с.10). Позивач надав докази того, що 13.12.2017р. , тобто з дотриманням зазначеного строку, ним було подано додаткову декларацію (ДТ) (а.с.12) і митним органом дана декларація була прийнята з присвоєнням відповідного номеру UА805180/2017/020555 з відміткою митного органу про отримання 13.12.2017.
Таким чином, позивачем доведено, що підприємство повністю виконало свої зобовязання, а саме декларант подав додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.
Посилання відповідача на те, що в подальшому позивачем було відкликано додаткову декларацію і подано ще одну (оновлену) додаткову декларацію вже з порушенням строків судом не приймається, оскільки фактично при прийнятті оскаржуваного повідомлення-рішення відповідач брав до уваги дані (згідно ОСОБА_4 досліджувались і строки реєстрації та подачі) саме тієї додаткової декларації, яка була подана позивачем першою після реєстрації тимчасової декларації. Крім цього, відповідач не надав суду грунтовних пояснень щодо відсутності у позивача права або заборони відкликати додаткову декларацію з подальшим поданням оновленої додаткової декларації з уточненими даними.
При цьому, слід зазначити, що відповідач не заперечує і не спростовує інформацію про те, що додаткова митна декларація була подана позивачем у строк зазначений в ОСОБА_4, не заперечує і факт прийняття додаткової декларації. Відповідач акцентує увагу суду на тому, що направляючи до митного органу додаткову декларацію декларант має зазначити будь-які уточнюючи відомості, натомість додаткові декларації подані Товариством повністю дублювали інформацію зазначену у тимчасових декларація.
Щодо даних тверджень відповідача суд вважає за доцільне зазначити наступне:
Вищезазначені норми чинного законодавства, які стали підставою для застосування штрафних санкцій і на які йдеться посилання у оскаржуваному повідомленні-рішення визначають відповідальністю у вигляді штрафу за таке порушення, як несвоєчасне подання податкової (митної) декларації. Отже, відповідач мав в межах розгляду даної справи довести факт недотримання позивачем с т р о к і в подачі митної декларації, неподання або факт несвоєчасного подання позивачем митної декларації.
Слід також зазначити, що ОСОБА_4 про неподання митної декларації у визначені законодавством строки також не містить будь-якої інформації стосовно факту неподання або несвоєчасне подання митної декларації позивачем (кількість днів затримки подання додаткової декларації понад строк визначених законодавством, тощо).
В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач не заперечує факт того, що додаткова декларація дійсно була прийнята ОСОБА_1 митницею і їй було присвоєно номер UА805180/2017/020555 з відміткою митного органу про отримання 13.12.2017р. Натомість, відповідач посилається, як вже було зазначено вище, лише на ідентичність даних у тимчасовій та додатковій деклараціях не зазначаючи при цьому, яку саме норму чинного законодавства в даному випадку порушено позивачем.
Зазначені доводи відповідача суд вважає недоречними, оскільки у разі виявлення неповноти відомостей або встановлення неналежних відомостей, викладених в додатковій декларації, у відповідача є інші заходи реагування (прийняття картки-відмови, складання протоколу про порушення митних правил за статтею 472 МК України, тощо).
У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
ОСОБА_4 із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення.
За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10.08.2018.

Суддя О.М. Кунець