Справа № 804/4526/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2018 року Справа № 804/4526/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
за участі секретаря судового засідання: Загородньої О.В.,
представника позивача: Жижина Р.В.,
представника відповідача: Василенко О.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новатор" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новатор" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію від 10.05.2018 року № 2076/ІПК/04-36-12-22-22, надану Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки, наведені в індивідуальній податковій консультації від 10.05.2018 р. № 2076/ІПК/04-36-12-22-22, не відповідають нормам чинного законодавства. Позивач вказує, що оскільки основним видом його діяльності є добування каменю бутового для подальшої його реалізації та (або) у подальшому використанні для виробництва щебневої продукції, то товарною кінцевою продукцією ТОВ "Агрофірма "Новатор" відповідно до статті 252 Податкового кодексу України є камень бутовий, а не щебінь та відсів. Вважає, що щебінь, відсів - це продукція оброблювальної промисловості, тобто продукція, отримана в результаті подальшої переробки, а не добування, а мінеральна сировина (камінь бутовий) може бути реалізована без проведення яких-небудь операцій по виробництву з неї відповідної продукції. На думку позивача, для ТОВ «Агрофірма «Новатор» об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин слід вважати обсяг товарної продукції у вигляді корисних копалин, що пройшли лише первинну переробку мінеральної сировини, а саме камінь бутовий, добутий після етапу буропідривних робіт, та дроблення негабариту, а базою оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин є розрахункова вартість відповідного виду товарної продукції добутої сировини - каменю бутового, що є продуктом первинної переробки добутої гірничої маси. Зазначає, що оскаржувану індивідуальну податкову консультацію від 10.05.2018 року № 2076/ІПК/04-36-12-22-22 надано з порушенням приписів статті 52 Податкового кодексу України.
Ухвалою суду від 21.06.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 24.07.2018 року.
02.08.2018 року до суду надійшли додаткові пояснення по справі від представника ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в яких зазначено, що гірничобудівне підприємство ТОВ «Агрофірма «Новатор» на підставі спеціального дозволу на видобування гранітів, магматитів та гнейсів, провадить господарську діяльність з видобування сировини каменю бутового на Петрівському родовищі для подальшої його реалізації та (або) у подальшому використанні для виробництва щебеневої продукції. Тобто, позивач прямо вказує, що буде реалізовувати камінь бутовий. Хоча, насправді реалізації каменю бутового, як зазначає представник ГУ ДФС у Дніпропетровській області не було. Провівши аналіз Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що з граніту чи щебеневої продукції реалізовувався лише щебінь різних фракцій (витяг з Єдиного реєстру податкових накладних за 2018 рік та декілька податкових накладних додається). Це свідчить про те, що товарна продукція гірничого підприємства ТОВ «Агрофірма «Новатор» - видобута корисна копалина, що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин (у тому числі обсяг товарної продукції, що утворюється в результаті виконання первинної переробки (п. 252.3 ст. 252 Податкового кодексу України) є саме щебінь (різних фракцій). Відповідно до пп. 14.1.150. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничого підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури). Відповідно до п. 252.3 ст. 252 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування Рентною платою є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини, що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, у тому числі обсяг товарної продукції, що утворюється в результаті виконання первинної переробки. Законом встановлено, що первинна переробка та видобування корисної копалини для визначення об'єкта оподаткування рентною платою - нерозривні поняття. Отже, податковий орган зазначає, що об'єктом оподаткування рентною платою у випадку, викладеному у запиті ТОВ «Агрофірма «Новатор» відповідно до законодавства є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - щебінь, незалежно від кількості стадій дроблення.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
У зверненні ТОВ «Агрофірма «Новатор» № 30/18/АС від 23.04.2018 року, зазначено, що для ТОВ «Агрофірма «Новатор» відповідно до підпункту 252.3 статті 252 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що проводиться іншими, ніж платник рентної плати, суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною.
Вказано, що згідно до пп.14.1.91 та 14.1.112 ПК України щебінь не належить до визначень корисної копалини та мінеральної сировини. Щебінь, відсів - це продукція оброблювальної промисловості, тобто продукція, отримана в результаті подальшої переробки, а не добування, а мінеральна сировина (камінь бутовий ) може бути реалізована без проведення яких-небудь операцій по виробництву з неї відповідної продукції. Тому, на думку позивача для оподаткування має значення не виробництво продукції (щебеню, відсіву), що відповідає стандарту, а добування з надр мінеральної сировини (каменю бутового), що містить (потенційно) таку продукцію.
Позивач у зверненні № 30/18/АС від 23.04.2018 року просив надати роз'яснення, що є об'єктом оподаткування рентою платою за користування надрами для видобування корисних копалин по наданій у користування ТОВ «АФ «Новатор» ділянці надр Петрівського родовища гранітів у розумінні підпункту 3.1. 252 пункту 3.252 статті 252 ПК України: камінь бутовий, добутий після етапу буровибухових робіт та дроблення негабариту АБО щебінь, вироблений поза кар'єром на заводі на стадії вторинного оброблення. (а.с.16).
ТОВ «АФ «Новатор» не погодилося з індивідуальною податковою консультацією від10.05.2018 р. №2076/ІПК/04-36-12-22-22, у зв'язку з чим звернулося до суду з цим позовом.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Надаючи оцінку оскаржуваній індивідуальній податковій консультації 10.05.2018 р. №2076/ІПК/04-36-12-22-22, суд виходить з такого.
Згідно з підпунктами 14.1.172, 14.1.172-1 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Індивідуальна податкова консультація - роз'яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.
За визначенням підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.
Відповідно до пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Згідно з пунктом 52.2 статті 52 Податкового кодексу України податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
Відповідно до п.52.3 ст. 52 Податкового кодексу України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов'язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.
У пункті 53.1 статті 53 Податкового кодексу України визначено наслідки застосування податкових консультацій, а саме: не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.
Згідно з п. 53.2 ст. 53 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.
З аналізу викладених норм вбачається, що податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому така консультація надана. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз'яснення конкретному платнику податків по конкретній нормі закону.
Мета податкової консультації викласти (роз'яснити) платнику податків офіційне розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування, з метою забезпечення правильної одностайної реалізації норми в усіх випадках, на які вона розрахована.
Кожен платник податків має право звернутись до контролюючого органу для отримання консультації з питань практичного використання норм податкового права.
Таким чином, податкова консультація є правовим актом індивідуальної дії, що має певні правові наслідки для платника податків, а відтак може бути оскаржена до суду.
Податковим кодексом України, в якості підстав для визнання недійсною податкової консультації, чітко передбачено суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору, що має місце у спірному випадку.
З аналізу змісту спірної податкової консультації вбачається, що відповідачем надано відповідь на поставлені у запиті питання, а саме: роз'яснено, що відповідно до підпункту 14.1.150 пункту 14.1 статті 14 ПК України первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничодобувного підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури).
Обсяг (кількість) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) визначається платником рентної плати самостійно у журналі обліку видобутих корисних копалин відповідно до вимог затверджених ним схем руху видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції і нормативних актів, що регламентують вимоги до відповідного виду товарної продукції гірничих підприємств стосовно визначення якості сировини та кінцевого продукту, визначення вмісту основної та супутньої корисної копалини в лабораторіях, атестованих згідно з правилами уповноваження та атестації у державній метрологічній системі. (п.252.19 ст.252 ПК України).
Згідно, пп.14.1.128 п.14.1 ст.14 ПК України Обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) - обсяг товарної продукції гірничого підприємства, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» обліковується гірничим підприємством, як запаси - активи, вартість яких може бути достовірно визначена, для яких існує імовірність отримання їх власником - суб'єктом господарювання економічної вигоди, пов'язаної з їх використанням.
Враховуючи вище наведені норми податкового законодавства України, відповідач надав консультаційний висновок, в якому зазначив, що об'єктом оподаткування рентою платою у випадку викладеному у запиті ТОВ «Агрофірма «Новатор», є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - щебінь, незалежно від кількості стадій дроблення.
Судом встановлено, що відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 4315 від 01.08.2007 року, наданого ТОВ «Агрофірма «Новатор» метою користування надрами є видобування гранітів, мігматитів та гнейсів придатних для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового.
Згідно з підпунктом 14.1.112 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ( далі - ПК України) мінеральна сировина - товарна продукція гірничодобувного підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам установлених законодавством стандартів або вимогам договорів.
Пунктом І Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 № 432 визначено, що мінеральна сировина - це корисна копалина, видобута і перероблена на товарну продукцію гірничого виробництва. Товарна продукція гірничодобувного підприємства - мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством і відповідає установленим стандартам. Обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) - це обсяг товарної продукції гірничодобувного підприємства, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» обліковується гірничодобувним підприємством як запаси - активи, вартість яких може бути достовірно визначена, для яких існує ймовірність отримання їх власником - суб'єктом господарювання економінічної вигоди, пов'язаної з їх використанням, та які складаються з: сировини, призначеної для обслуговування виробництва, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, та адміністративних потреб; готової продукції, що виготовлена на гірничодобувному підприємстві, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам. передбаченим договором або іншим нормативно-правовим актом (підпункт 14.1.128 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Таким чином, при провадженні господарської діяльності з видобування корисних копалин, зокрема, видобування сировини для бутового каменю (всі види гірських порід, придатність яких визначається державними стандартами, в тому числі для щебеневої продукції), пунктом 263.9 статті 263 ІІК України встановлена ставка у розмірі 7,5 відсотка вартості видобутих корисних копалин - вартості обсягу карбонатного піску, піщано- щебеневої суміші та каменю бутового, що приведені до вимог стандартів якості шляхом класифікації суміші уламків за розмірами, стандартизовані розмірні класи є окремими об'єктами оподаткування платою і по кожному з яких складається окремий додаток до податкового розрахунку.
Суб'єкт господарювання, як користувач майна надр зобов'язаний дотримуватись умов господарської діяльності встановленої кондиціями на мінеральну сировину та реалізовувати не «гірничу масу», а готову товарну продукцію: камінь бутовий, щебінь та піщано-щебеневу суміш.
Відповідно до підпункту 263.6.1 пункту 263.6 статті 263 Податкового кодексу України- вартість відповідного виду видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства) за більшою з таких її величин:
за фактичними цінами реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);
за розрахунковою вартістю відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).
Відповідно до підпункту 263.6.2 пункту 263.6 статті 263 Податкового кодексу України у разі обчислення вартості видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за фактичними цінами реалізації вартість одиниці відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) встановлюється платником за величиною суми доходу, отриманого (нарахованого) від виконаних у податковому (звітному) періоді господарських зобов'язань з реалізації відповідного обсягу (кількості) такого виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).
Сума доходу, отриманого (нарахованого) від реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за податковий (звітний) період зменшується на суму витрат платника, пов'язаних з доставкою (перевезенням, транспортуванням) обсягу (кількості) відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) споживачу в розмірах, установлених у договорі купівлі-продажу згідно з умовами постачання.
Сума доходу, отримана від реалізації обсягу (кількості) відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) в іноземній валюті, обраховується в національній валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на дату реалізації таких корисних копалин. Перелік витрат платника, пов'язаних з доставкою (перевезенням, транспортуванням) видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) споживачу (покупцеві), наведено у підпункті 263.6.3 ПК України. Основними з них є витрати з перевезення, доставки, навантаження, розвантаження, послуги портів, послуги транспортних експедиторів, страхування вантажів. Вони за характером є витратами зі збуту продукції і враховуються в бухгалтерському обліку, як правило, на рахунку 93 "Витрати на збут".
Отже, для визначення показника фактичної ціни реалізації потрібно забезпечити бухгалтерський і податковий облік складових розрахунку.
Відповідно до підпункту 263.2.1 пункту 263.2 статті 263 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій в користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини обсяг погашених у податковому (звітному) періоді запасів корисних копалин.
Підпунктом 263.5.1 пункту 263.5 статті 263 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства).
Згідно з підпунктом 263.2.2 пункту 263.2 статті 263 до об'єкта оподаткування належать:
а) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої з надр на території України, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною;
б) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої (вилученої) з відходів (втрат, хвостів (тощо) гірничодобувного виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл;
в) обсяг погашених запасів корисних копалин.
Правовий наліз наведених нормативних положень у їх сукупності дає підстави для висновку, що об'єктом оподаткування плати за користування надрами є не лише обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини), але й обсяг корисних копалин (мінеральної сировини), що утворюється у результаті виконання первинної переробки.
Підпунктом 14.1.150 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничодобувного підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення. сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури), за виключенням агломерації/грудкування руди з термічною обробкою, агломерацію, та збагачення фізико хімічними методами, а також може включатипереробні технології, що є спеціальними видами робі т з добування корисних копалин (підземна газифікація та виплавляння, хімічне та бактеріальне вилуговування, дражна та гідравлічна розробка розсипних родовищ, гідравлічний транспорт гірничих порід покладів дна водойм).
Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що продукт первинної переробки є товарною продукцією для цілей справляння плати за користування надрами. Тому посилання ТОВ «Агрофірма «Новатор» на те, що щебенева продукція не може вважатися корисною копалиною, оскільки вона є продуктом її переробки, у зв'язку з чим, вартість її реалізації не може бути об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин, є неналежним.
Таким чином, об'єктом оподаткування плати за користування надрами є не лише обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини), але й обсяг корисних копалин (мінеральної сировини), що утворюється у результаті виконання первинної переробки, в тому числі щебінь.
Тому посилання позивача на те, що щебенева продукція не може вважатися корисною копалиною, оскільки - це продукція оброблювальної промисловості, тобто продукція, отримана в результаті подальшої переробки, а не добування, у зв'язку з чим, вартість її реалізації не може бути об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин, є неналежним.
Отже, як вбачається із змісту самої індивідуальної консультації, остання містить обґрунтування застосування норм законодавства та висновку з питань практичного використання таких норм конкретному платнику податків у визначеному колі правовідносин, що відповідає вимогам ст. 52 ПК.
У відповідності до вищенаведених норм Податкового кодексу України в податковій індивідуальній консультації ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 10.05.2018 року № 2076/ІПК/04-36-12-22-22 позивача правомірно повідомлено, що для Товариства базою оподаткування рентною платою є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - щебінь, незалежно від кількості стадій дроблення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорювана податкова консультація відповідає нормам Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Приймаючи до уваги викладене та перевіривши дії відповідача з приводу правомірності прийняття оспорюваної податкової консультації, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний акт індивідуальної дії, прийнятий відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новатор" про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультацію від 10.05.2018 року № 2076/ІПК/04-36-12-22-22, наданої Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись вимогами статей 77-78, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новатор" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 серпня 2018 року.

Суддя В.В Ільков