Справа № 826/9610/18
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9610/18
У Х В А Л А

13 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Шелест С.Б., суддів Мєзєнцева Є.І. та Карпушової О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2018 р. про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, Регіонального відділення фонду державного майна України по м. Києву, Київської міської державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

у с т а н о в и л а:

ухвалою суду першої інстанції від 20.07.18р. позовну заяву повернуто.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу. Апеляційна скарга за своєю формою та змістом відповідає вимогам, що визначені ст. 296 КАС України.

Одночасно Апелянт просить суд звільнити його від сплати судового збору у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. На підтвердження обставин неможливості сплатити судовий збір, Апелянт надав суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відомості про застраховану особу форми ОК.5 та довідку з пенсійного фонду про виплату пенсії за останні шість місяців.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення Апелянта від сплати судового збору, з огляду на таке.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Відповідно до ч.1 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Враховуючи відсутність можливості реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішення у зв'язку з несплатою судового збору є перешкодою у доступі до правосуддя, що суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, та з урахуванням поданих Апелянтом доказів на підтвердження скрутного матеріального становища, колегія суддів вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що є підстави для відкриття апеляційного провадження та підготовки справи до апеляційного розгляду в порядку, встановленому ст. 306 КАС України.

Керуючись ст.с. 133, 295, 296, 300, 306 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

звільнити Апелянта від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.18р. про повернення позовної заяви у справі №826/9610/18.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2018 р. про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, Регіонального відділення фонду державного майна України по м. Києву, Київської міської державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

Встановити строк до 04 вересня 2018 року, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу та заперечення проти заяв і клопотань, якщо такі містяться в апеляційній скарзі.

Роз'яснити учасникам справи, що у відзиві на апеляційну скаргу може міститися клопотання особи про розгляд справи за її участі. За відсутності такого клопотання вважається, що особа не бажає брати участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: Шелест С.Б.

Судді Мєзєнцев Є.І.

Карпушова О.В.