Справа № 689/34/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/34/18

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

13 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника відповідача: Клюцука В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та проведення виплати пенсії по втраті годувальника,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у виплаті пенсії по втраті годувальника на її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року протиправними та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію за вказаний період.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02 квітня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин норму права, яка почала діяти після їх виникнення.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача на адресу Віницького апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.308 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У період з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року ОСОБА_5 був студентом юридичного факультету Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича. Відповідно до копії диплому В17 НОМЕР_1 від 30 червня 2017 року, виданого Чернівецьким національним університетом ім. Ю. Федьковича, ОСОБА_5 закінчив навчання та здобув кваліфікацію "Бакалавра", у зв'язку із чим відповідач припинив виплату пенсії по втраті годувальника.

Згідно з довідками №289 від 14 вересня 2017 року та №516 від 07 листопада 2017 року Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича, з 01 вересня 2017 року ОСОБА_5 продовжив навчання на 5 курсі та є студентом юридичного факультету деної форми навчання Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича.

Вказані довідки ОСОБА_6 надала відповідачу з метою продовження отримання пенсії по втраті годувальника та повернення несплаченої суми за період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року.

Відповідач продовжив виплату пенсії по втраті годувальника з 01 вересня 2017 року, проте не повернув кошти за період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року,

19 жовтня 2017 року ОСОБА_6 звернулась до відповідача із заявою про отримання суми пенсії за вказаний період.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №706/М-8 від 03 листопада 2017 року позивача повідомлено, що виплату пенсії по втраті годувальника продовжено з 01 вересня 2017 року, підстав для виплати пенсії за період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року відсутні.

Не погодившись з вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 після здобуття ступеня вищої освіти "бакалавр" продовжив навчання у Чернівецькому національному університету ім. Ю. Федьковича, а також не досяг 23-річного віку, тому відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті пенсії за період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Призначення та виплату пенсії в разі втрати годувальника врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262).

Відповідно до ст. 29 Закону № 2262, пенсії в разі втрати годувальника сім'ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім'ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім'ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Згідно з п. "д" ст. 30 Закону № 2262 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються: вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку.

Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII ч.6. ст. 30 викладено в такій редакції: "Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні".

В обґрунтування висновків про наявність підстав для задоволення позову суд першої інстанції зазначив про те, що вказані зміни більш конкретно визначають право позивача на отримання пенсії в разі втрати годувальника у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу, якщо такий період не перевищує чотирьох місяців.

Водночас, відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13.05.1997 р. № 1-зп, від 09.02.1999 р. № 1-рп/99, від 05.04.2001 р. № 3-рп/2001 та від 13.03.2012 р. № 6-рп/2012 висловив позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Так, Закон № 2262 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачає виплати пенсії в разі втрати годувальника у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу, якщо такий період не перевищує чотирьох місяців.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ч.6 ст.30 Закону № 2262 в редакції від 03.10.2017 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для виплати ОСОБА_5 пенсії по втраті годувальника у період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року, колегія суддів виходить з наступного.

З копії диплому В17 НОМЕР_1 від 30 червня 2017 року, виданого Чернівецьким національним університетом ім. Ю. Федьковича (а.с.14), судом встановлено, що ОСОБА_5 закінчив навчання та здобув кваліфікацію "Бакалавра".

Таким чином, з 01 липня 2017 року ОСОБА_5 перестав бути студентом Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича.

Відповідно до довідки Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича №516 від 07 листопада 2017 року (а.с.19) з 01 вересня 2017 року ОСОБА_5 продовжив навчання на 5 курсі та є студентом юридичного факультету деної форми навчання Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича.

Отже, ОСОБА_5 набув статусу студента Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича лише з 01 вересня 2017 року.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що відмовляючи у виплаті пенсії по втраті годувальника на сина позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та проведення виплати пенсії по втраті годувальника скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 серпня 2018 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.