Справа № 813/2965/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 813/2965/18

13 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1) про стягнення штрафу у сумі 5100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за порушення ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", а саме: за повторне протягом року порушення порядку розповсюдження та розміщення зовнішньої реклами за адресою АДРЕСА_1 , а саме розміщено рекламу без дозволу органу міської ради департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, рішенням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживача від 07.03.2018 № 0005 на відповідача, накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. Листом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 14.03.2018 вказане рішення надіслано на адресу відповідача. У передбачений законом термін відповідач добровільно штраф не сплатив.

Ухвалою суду від 11.07.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву від 02.08.2018 (вх. № 24307), у якому зазначає, що у зв'язку із зміною місця проживання, у квітні 2017 року відповідною заявою внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, та зазначено нове місце проживання: АДРЕСА_2. Внесення зазначених змін підтверджується випискою з реєстру, та є відкритою інформацією на порталі цього реєстру. З того часу, жодних листів та документів від позивача та його обласних структурних підрозділів на мою адресу не надходило. Таким чином, вважає, що був позбавлений можливості надати позивачу необхідні документи та подати відповідні пояснення, заперечення чи оскаржити рішення позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради на адресу ФОП ОСОБА_1 скеровано вимогу від 27.10.2017 № 23/Р-2-3417 про усунення порушень вимог ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", а саме: самовільне встановлення спеціальної конструкції зовнішньої реклами, рекламоносій на фасаді будинку на АДРЕСА_1.

27.11.2017 Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради на адресу Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області направлено подання № 23/Р-2-3706 про порушення ФОП ОСОБА_1 Закону України "Про рекламу".

12.12.2017 головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області складено протокол № 0592 про порушення законодавства про рекламу, зокрема ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу".

Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області на адресу відповідача відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" скеровано вимогу від 25.01.2018 № 7-1-13/819 про надання належним чином завірених копій: свідоцтва про державну реєстрацію або виписки з ЄДРПОУ; договору оренди приміщення чи документу на право власності або договору на право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу; договору з розповсюджувачем (рекламодавцем) реклами, актів виконаних робіт до нього; дозволу на розміщення зовнішньої реклами (якщо такий є); документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), акти виконаних робіт; інших документів, що мають відношення до справи та письмові пояснення по факту вчинення порушення законодавства про рекламу.

09.03.2018 Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення № 0069 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо ФОП ОСОБА_1

За порушення ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", а саме: повторне протягом року порушення порядку розповсюдження та розміщення зовнішньої реклами за адресою АДРЕСА_1, а саме розміщено рекламу без дозволу органу міської ради департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, рішенням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 07.03.2018 № 0005 на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Вказане рішення надіслано ФОП ОСОБА_3 та згідно повідомлення про вручення поштового відправлення вручено 03.05.2018.

У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості, визначеної рішенням від 07.03.2018 № 0005 у добровільному порядку, позиваче звернувся з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначаються відповідно до Закону України "Про рекламу".

Процедура та порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами встановлені Законом України "Про рекламу" та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.04 № 693.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про рекламу", цей Закон регулює відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Закону України "Про рекламу", розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил (2067-2003-п), що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Частинами 1 та 2 ст.26 Закону України "Про рекламу" визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на: рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами;виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості виготовлення реклами; розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України "Про рекламу", вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов'язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 6 ст. 27 Закону України "Про рекламу", за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України "Про рекламу", у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону України "Про рекламу", на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 за № 693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Держспожінспекції та її територіальних органів.

Згідно з п. 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Відповідно до п. 18 згаданого Порядку, за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Щодо посилань відповідача, що на вимогу від 27.10.2017 № 23/Р-2-3417, якою зафіксовано розміщення реклами, ним скеровано повідомлення від 26.01.2018 КП «Адміністративно-технічне управління», про демонтованння реклами з тимчасових конструкцій за адресою АДРЕСА_4, суд вважає такі безпідставними, оскільки згідно матеріалі справи позивача зобов'язано усунути порушення порядку розповсюдження та розміщення зовнішньої реклами за адресою АДРЕСА_1.

Крім того суд звертає увагу, що рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 07.03.2018 № 0005 позивачем отримано особисто 03.05.2018 за адресою АДРЕСА_3, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на день вирішення спору доказів на підтвердження сплати відповідачем штрафу чи оскарження рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 07.03.2018 № 0005 в судовому порядку до суду не надано.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на пропуск строку звернення до адміністративного суду, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вимоги п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України щодо звернення суб'єкта владних повноважень із вказаним позовом, суд зазначає, що позивач із позовними вимогами про стягнення грошових коштів, які ґрунтуються на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, звернувся до суду відповідно до статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, під час розгляду даної справи, свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, суд вважає за необхідне зазначити, що судові витрати понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України 2550 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Костецький Н.В.