Справа № 804/2913/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2018 року

Київ

справа №804/2913/15

адміністративне провадження №К/9901/48007/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року (суддя Врона О.В.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2018 року (судді: Юрко І.В. (головуючий), Олефіренко Н.А., Чумак С.Ю.) у справі №804/2913/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 24.12.2014 № , яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку за основним платежем на суму 103 743,57 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 78 076,75 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно, оскільки позивач здійснив нарахування відповідних дивідендів до 06.08.2011, тобто до набрання чинності пункту 6 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, а тому підстав для застосування вказаного положення, щодо ставки оподаткування в розмірі 15%, у контролюючого органу були відсутні. Також було зазначено, що позивач не повідомив платника податку - боржника (фізичну особу) про анулювання боргу, оскільки податковим органом не надавались на його запити податкові номери фізичних осіб-боржників. Крім того, стверджує, що фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2018 року, позов Товариства задоволено, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято контролюючим органом безпідставно з огляду на те, що позивач в повному обсязі нарахував дивіденди фізичним особам-акціонерам у березні 2011 року та сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб з нарахованих дивідендів в лютому 2012 року, тобто до набрання чинності пункту 6 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення суми грошового та застосування штрафних (фінансових) санкцій стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки №48/28-01-51- 03341397 від 10.12.2014, оформленого за результатами проведеної виїзної планової документальної перевірки ПАТ «Криворіжгаз» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавств за період з 01.10.2011 по 31.12.2013 з залученням спеціалістів Криворізької південної ОДПІ щодо перевірки правильності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб, під час якої було виявлено порушення позивачем вимог:

- пп. 14.1.54, пп. 14.1.180 п. 14.1. ст. 14, п. 18.1, п. 18.2 ст. 18, п. 110.1 ст. 110, пп. «д», «е» пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1, пп. 168.1.4 п. 168.1, п. 168.3, пп. 168.4.6 та пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, пп. 170.5.4 п. 170.5, пп. 170.10.1 п. 170.10 ст. 170 Податкового Кодексу України, Закону України від 07.07.2011 № 3609-VІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України», пункт 6 підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування та несплати податку з доходів фізичних осіб до бюджету в сумі 59 618.64 грн, не утримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету на суму 44 124,93 грн.

- п. 119.2 ст. 119, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 та пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України та порушення п.1.2 розділу 1, п.3.2 розділу 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум отриманого з них податку№1020.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що оподаткування дивідендів, нарахованих юридичною особою - емітентом корпоративних прав на користь власника таких корпоративних прав за наслідками роботи у 2010 році, виплата яких відбувалась до 06.08.2011, здійснюється відповідно до норм Податкового кодексу України, тобто за ставкою 5 %, а починаючи з 06.08.2011 до 31.12.12 оподаткування доходів (дивідендів), що нараховуються (виплачуються) за періоди до 01.01.2011, здійснюється у відповідності до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» за ставкою, визначеною п. 7.1 ст. 7 цього Закону, тобто 15 %. Проте, ПАТ «Криворіжгаз» в порушення наведених норм законодавства утримано податок з доходів фізичних осіб з дивідендів за 2010 рік, нарахованих до 06.08.2011 року, за ставкою 5%, а не 15%, як передбачено законодавством.

Також зазначено про порушення позивачем оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходу у не грошовій формі, отриманого як додаткове благо у вигляді суми боргу, анульованого підприємством за його самостійним рішенням, не повідомлення боржника (фізичної особи) про анулювання боргу та не включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку по формі 1 ДФ.

На підставі вищезазначеного акту перевірки та висновків зазначених у ньому контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Судами також встановлено, що згідно Протоколу чергових зборів акціонерів ПАТ «Криворіжгаз» від 22.03.2011 та Протоколу засідання Наглядової ради №2 від 22.04.2011 прийнято рішення про виплату дивідендів та встановлено розмір дивідендів в сумі 6,392 грн на одну акцію. Наглядовою радою ПАТ «Криворіжгаз» також було прийнято рішення про встановлення дати складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів - 22 березня 2011 року та встановлено порядок і строки виплати дивідендів.

За даними бухгалтерського обліку Товариства в квітні 2011 року (Кт 67.1.4 «Розрахунки за врахованими дивідендами з фізичними особами») були нараховані, але не виплачені, дивіденди фізичним особам на загальну суму 546 553,14 грн, в тому числі фізичним особам резидентам в сумі 546 329,45 грн та нерезидентам в сумі 223,69 грн.

Податок на доходи фізичних осіб з дивідендів в сумі 27 320,93 грн було нараховано Товариством також у квітні 2011 року за ставкою 5%, а перерахований в лютому 2012 року платіжним дорученням № 642 від 14.02.2012 при виплаті дивідендів фізичним особам. Податкові розрахунки за ф. 1 ДФ, уточнюючі розрахунки за період перевірки з 01.10.2011 по 31.12.2013 були надані контролюючому органу до перевірки, що не заперечується сторонами.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що відомостями на списання простроченої дебіторської заборгованості по населенню за спожитий природний газ, актами на списання з додатками, протоколами засідань робочих комісій за жовтень-грудень 2011року, що надавались для перевірки за реєстрами від 30.09.2014 та від 15.10.2014 засвідчено, що була списана дебіторська заборгованість населення за спожитий природний газ, за якою сплив термін позовної давності.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, посилається на висновки акту перевірки щодо порушень позивачем норм податкового законодавства в частині оподаткування дивідендів, нарахованих юридичною особою - емітентом корпоративних прав на користь власника таких корпоративних прав за наслідками роботи у 2010 році, виплата яких відбувалась після 06.08.2011, вказує, що в даному випадку має значення саме дата виплат, а не нарахування дивідендів, а тому, враховуючи, що такі розпочали виплачуватись в березні 2012 року, тобто вже після доповнення Податкового кодексу України пунктом 6 підрозділу 1 розділу ХХ, нарахування податку з доходів фізичних осіб на такі дивіденди має здійснюватись за правилами та ставками, що були встановлені Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме за ставкою 15%. Касаційна скарга є ідентичною апеляційній скарзі, інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в апеляційній скарзі та в запереченні на позовну заяву відповідачем не вказано.

9. Товариство надало відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність висновків судів попередніх інстанцій про безпідставність тверджень контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства та просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2018 року просить залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Підпункт 14.1.49 пункту 14.1 статті 14.

Дивіденди - це платіж, що здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав чи інвестиційних сертифікатів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв'язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

10.2. Підпункт 170.5.1 пункту 170.5 статті 170.

Податковим агентом платника податку під час нарахування (виплати) на його користь дивідендів, крім випадків, зазначених у підпункті 165.1.18 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу, є емітент корпоративних прав або за його дорученням - інша особа, яка здійснює таке нарахування (виплату).

10.3. Підпункт 170.5.3 пункту 170.5 статті 170.

Дивіденди, нараховані платнику податку емітентом корпоративних прав - резидентом, що є юридичною особою, оподатковуються за ставкою, визначеною у пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу, крім дивідендів на користь фізичних осіб (у тому числі нерезидентів) за акціями або іншими корпоративними правами, які мають статус привілейованих або інший статус, що передбачає виплату фіксованого розміру дивідендів чи суми, яка є більшою за суму виплат, розраховану на будь-яку іншу акцію (корпоративне право), емітовану таким платником податку, які згідно із підпунктом 153.3.7 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу прирівнюються з метою оподаткування до виплати заробітної плати з відповідним оподаткуванням.

10.4. Підпункт 170.5.4 пункту 170.5 статті 170.

Доходи, зазначені у цьому пункті, остаточно оподатковуються під час їх виплати за їх рахунок.

10.5. Пункту 6 підрозділу 1 розділу ХХ (у редакції чинній з 06.08.2011).

Оподаткування доходів платника податку, нарахованих за наслідками податкових періодів до 1 січня 2011 року, здійснюється за ставками та згідно з нормами, що діяли до 1 січня 2011 року, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Емітент корпоративних прав зобов'язаний під час нарахування дивідендів на користь платника податку здійснити й оподаткування таких дивідендів (нарахування, утримання та сплата податку на доходи фізичних осіб).

12. У період до 06.08.2011 оподаткування нарахованих дивідендів за період до 1 січня 2011 року мало здійснюватись у порядку та заставками визначеними Податковим кодексом України, а з 06.08.2011 (вступив дію пункту 6 підрозділу 1 розділу ХХ) таке оподаткування має здійснюватись на підставі та в порядку визначеному Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

13. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

14. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

18. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб.

19. Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що визначальним питанням для вирішення цієї справи є встановлення дати проведення позивачем саме нарахування дивідендів, за результатами чого і має бути проведено оподаткування, незалежно від факту (дати) виплати, а враховуючи, що нарахування дивідендів за 2010 рік позивачем було проведено в квітні 2011 року, тобто до моменту набрання чинності змін внесених до Податкового кодексу України, то відповідно і нарахування податку на доходи фізичних осіб з таких дивідендів Товариством цілком обґрунтовано проведено за ставкою 5%.

20. Суди також обґрунтовано дійшли висновку і щодо безпідставності тверджень контролюючого органу про порушення Товариством вимог щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходу у не грошовій формі, отриманого як додаткове благо у вигляді суми боргу, анульованого Товариством за його самостійним рішенням (прострочена дебіторська заборгованість по населенню за спожитий природний газ), не повідомлення - боржника (фізичної особи) про анулювання боргу та не включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку по формі 1 ДФ, оскільки, по - перше, контролюючим органом не було надано доказів того, що термін позовної давності по таким сумам дебіторської заборгованості не минув, а по - друге, списання дебіторської заборгованості, за якою минув термін позовної давності, в бухгалтерському обліку не пов'язаний з обов'язком повідомлення - боржника (фізичної особи) про анулювання боргу та включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку по формі 1 ДФ.

21. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням наданих доказів та доводів як позивача так і відповідача, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі (аналогічні тим, що були зазначені в запереченнях на позовну заяву та апеляційній скарзі) щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

23. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017) та ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції після 15.12.2017) не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем норм податкового законодавства.

24. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2018 року слід залишити без задоволення.

25. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

26. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2018 року у справі № 804/2913/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду