Справа № 499/515/17-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 499/515/17-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
Дата ухвалення рішення 27.04.2018 р.

Місце ухвалення: м. Одеса

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

судді - Димерлія О.О.

судді - Єщенка О.В.

за участю секретаря - Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення ХІІІ сесії селищної ради,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним рішення XIII сесії Іванівської селищної ради Одеської області від 10.01.2012 року №208-VІ «Про передачу безоплатно у спільну часткову власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення селянського господарства в АДРЕСА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_1»; надати можливість узгодити питання про взаємні і рівні умови з сусідами по обмеженню земельної ділянки і узгодити з місцевими органами управління.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що він є законним власником житлового будинку в АДРЕСА_1, в 2017 році позивач дізнався, що рішенням Іванівської селищної ради Одеської області від 10.01.2012 року №208-VІ земельна ділянка за вказаною адресою перебуває у спільній частковій власності з ОСОБА_2. З огляду на те, що згоди на розроблення технічної документації для відведення земельної ділянки у спільну часткову власність не давав і з відповідними заявами також до уповноваженого органу не звертався, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Рішенням XXXI сесії Іванівської селищної ради від 24.12.2009 року №157 надано дозвіл громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на безкоштовне виготовлення протягом року технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право спільної часткової власності на земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням XIII сесії Іванівської селищної ради Одеської області від 10.01.2012 року №208-VІ затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право спільної часткової власності земельних ділянок гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства.

За результатами обмірних робіт затверджено фактичну площу земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,1500 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,0580 га.

Передано земельні ділянки безоплатно у спільну часткову власність гр. ОСОБА_2 (частка 9/20) та гр. ОСОБА_1 (частка 11/20) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1500 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0580 га, розміщені за адресою: АДРЕСА_1.

Видано гр. ОСОБА_2 (частка 9/20) та гр. ОСОБА_1 державні акти на право спільної часткової власності земельних ділянок відповідно до п. 3 цього рішення.

Виникнення права власності на вказані земельні ділянки не заперечується позивачем і в позові.

Водночас, позивач посилається на те, що є повноправним власником житлового будинку та відповідної земельної ділянки за вказаною адресою, будь-яких заяв про одержання земельної ділянки на праві спільної часткової власності з ОСОБА_2 до уповноважених органів не звертався, у зв'язку із чим вважає рішення відповідача протиправним та вважає, що це рішення має бути визнане недійним в судовому порядку.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а доводи позивача про його неправомірність і необґрунтованість не знайшли підтвердження під час розгляду справи.

Отже, під час розгляду справи суд першої інстанції виходив з того, що даний спір випливає із публічно-правових відносин та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх неправильними, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду з позовом) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 ст. 4 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду з позовом) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені правила адміністративного процесуального законодавства узгоджуються із приписами ст.ст. 2, 4, 19 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 року).

Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад, а участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Водночас, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Слід зазначити, що згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, яка діє на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Колегія суддів враховує те, що неправомірність рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки у спільну часткову власність позивач пов'язує із тими обставинами, що він є належним самостійним власником земельної ділянки і будь-яких заяв щодо передання земельної ділянки у спільну часткову власність він у встановленому порядку не подавав.

Фактично спірні правовідносини виникли між учасниками справи (між позивачем і ОСОБА_2) щодо встановленого порядку володіння відповідним майном.

Отже, існує спір про право, що виключає можливість віднесення даного спору до публічно-правового і його розгляд за правилами адміністративного судочинства.

Даний спір не є публічно-правовим, випливає з цивільних відносин, у зв'язку із чим підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, оскільки даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 319 КАС України підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що під час вирішення спору суд першої інстанції помилково вважав, що даний спір належить до юрисдикції адміністративного суду, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 139, 238, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення ХІІІ сесії селищної ради - закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 13.08.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко