Справа № 813/2515/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2515/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача Гороха В.В., представника третьої особи Сенів О.П., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Верхньосиньовидненська селищна рада Сколівського району Львівської області (далі - Верхньосиньовидненська селищна рада, позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 29.05.2018 №55207384. Позивач вважає рішення державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі № 813/3254/17 без поважних причин протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що затверджений постановою КМУ від 26.07.2001 № 878 Список історичних населених місць України включає на території Сколівського району Львівської області лише місто Сколе; смт.Верхнє Синьовидне, с. Межиброди та с. Дубина, які є адміністративно-територіальними одиницями Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, до цього Списку не включено. З покликанням на норми ст.ст.11, 32, 51, 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини», та згаданий Список позивач обґрунтовує відсутність обов'язку Верхньосиньовидненської селищної ради утворювати спеціально уповноважений орган, який би здійснював організацію та забезпечення охорони, реставрації та використання пам'яток культурної спадщини в населених пунктах на території селищної ради. Позивач наполягає, що ці обставини є поважною причиною невиконання судового рішення, про що було повідомлено державного виконавця, тому він не мав підстав накладати штраф. Представник позивача також подав суду копію рішення про затвердження регламенту Верхньосиньовидненської селищної ради роботи а також довідку від 07.08.2018 (а.с.110-121), якими підтверджує відсутність повноважень виконавчого комітету ради на виконання рішення суду.

Відповідач надіслав суду відзив на позов та копію матеріалів виконавчого провадження (а.с.31-36, 43-79), просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві державний виконавець виклав хронологію та послідовність вчинення виконавчих дій з 20.11.2017 (дата відкриття виконавчого провадження) по 18.05.2018 (отримання останніх пояснень від боржника) та повідомив, що станом на дату прийняття оскаржуваної постанови боржник не надав належного документального підтвердження неможливості виконання рішення суду з поважних причин. Оскільки державний виконавець діяв у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку та спосіб, відповідач вважає, що правомірно прийняв постанову про накладення штрафу від 29.05.2018 №55207384.

Ухвалою від 20.07.2018 суд на підставі статті 48, 287 КАС України за згодою позивача замінив первісного відповідача (відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області) на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Відповідач, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - УДВС ГТУЮ), позов не визнає, надіслав суду пояснення щодо позовної заяви від 31.07.2018 № 10873, просить відмовити в задоволенні позову Верхньосиньовидненської селищної ради в повному обсязі (а.с. 107). УДВС ГТУЮ в поясненні зазначило, що повністю підтримує доводи відзиву, поданого представником ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області, просить врахувати їх при вирішенні цієї справи, оскільки займає аналогічну позицію.

Представник третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (стягувач у виконавчому провадженні) просить суд відмовити у задоволенні позову. Вважає рішення державного виконавця правомірним, а доводи позивача - необґрунтованими, оскільки такі вже висловлювалися при розгляді судової справи № 813/3254/17 та заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Суд заслухав пояснення представників учасників справи, дослідив подані суду заяви по суті спору, долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини:

Львівський окружний адміністративний суд 05.10.2017 прийняв постанову № 813/3254/17, якою повністю задовольнив адміністративний позов Стрийської місцевої прокуратури Львівської області до Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області. Так, суд:

- визнав протиправною бездіяльність Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області в особі виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області щодо невиконання вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини, що знаходяться на території смт. Верхнє Синьовидне та с. Межиброди Сколівського району Львівської області;

- зобов'язав Верхньосиньовидненську селищну раду Сколівського району Львівської області Львівської області в особі виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на кожен із об'єктів культурної спадщини місцевого та національного значення, що знаходяться на території смт. Верхнє Синьовидне та с. Межиброди Сколівського району Львівської області, а саме: Братська могила радянських воїнів (пам., 1952 мармурова крихта, охоронний номер 739); Будинок в якому жила Крушельницька С.А. українська співачка (худ.- мем.таб 1973, охоронний номер 1686); Пам'ятник борцям за волю Україну (ск. І.Самотос, 2000, охоронний номер1688); Пам'ятник Шевченка Т.Г. українському поету і художнику (ск. І.Самотос, 1991, охоронний номер 1690); Городище давньоруське смт. Верхнє Синьовидне, ур. Золота гора (ХІ-ХІІ ст.ст.); Церква Святого Миколая с. Межиброди (1884 р.,охоронний номер 2919/1-М); Дзвіниця церкви Святого Миколая с. Межиброди ( ХІХ ст.,охоронний номер 2919/2-М); Клуб - читальня с. Межиброди (1936 р.,охоронний номер 2920-М); Церква Святого Івана Хрестителя смт. Верхнє Синьовидне (1888 р.,охоронний номер 1493-М) та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Постанова № 813/3254/17 від 05.10.2017 оскаржувалася відповідачем в апеляційному порядку. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.12.2017 Верхньосиньовидненській селищній раді відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2017. За наслідками розгляду касаційної скарги Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 11.04.2018 касаційну скаргу Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області залишив без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.12.2017 у справі № 813/3254/17 - без змін (а.с.94-100).

Постанова суду набрала законної сили 27.10.2017, на її примусове виконання суд 31.10.2017 видав виконавчий лист № 813/3254/17 (а.с.45-46).

Ухвалою № 813/3254/17 від 07.06.2018 суд відмовив у задоволенні заяви Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с.101-102).

Державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ на підставі заяви стягувача про примусове виконання цього виконавчого листа 20.11.2017 прийняв постанову ВП № 55207384 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 44, 48-49). 20.11.2017 супровідним листом № 14809 ця постанова надіслана для виконання Верхньосиньовидненській селищній раді (боржнику) та для відома Стрийській місцевій прокуратурі Львівської області (стягувачу) (а.с. 47).

29.11.2017 Верхньосиньовидненська селищна рада скерувала начальнику ВПВР УДВС ГТУЮ лист, в якому повідомила, що Верхньосиньовидненська селищна рада оскаржила рішення Львівського окружного адміністративного суду № 813/3254/17 від 05.10.2017 в апеляційному порядку, просила не здійснювати заходи примусового виконання цього рішення (а.с. 50).

Державний виконавець 22.12.2017 надіслав Верхньосиньовидненській селищній раді вимогу № 15896, в якій зобов'язав боржника виконати рішення суду. Також у цій вимозі зазначив про відсутність у державного виконавця правових підстав для зупинення вчинення виконавчих дій по цьому виконавчому провадженні, оскільки сам факт подання апеляційної скарги не є правовою підставою для невжиття державним виконавцем заходів примусового виконання судового рішення (а.с. 53-54).

На виконання вимоги державного виконавця від 22.12.2017 № 15896 Верхньосиньовидненська селищна рада скерувала начальнику ВПВР УДВС ГТУЮ пояснення від 02.01.2018 № 02-19/3. В цьому поясненні боржник навів мотиви, з яких не може виконати рішення суду та ствердив, що виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки такий неможливо виконати. Зазначив, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 Список історичних населених місць України не включає смт.Верхнє Синьовидне, с. Межиброди та с. Дубина, які є адміністративно-територіальними одиницями Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області. З покликанням на норми ст.ст.11, 32, 51, 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» повідомив, що ці обставини є поважною причиною невиконання рішення суду. Боржник також повідомив про намір звернутись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зазначив, що Верхньосиньовидненська селищна рада вживає заходи по оскарженню постанови Львівського окружного адміністративного суду № 813/3254/17 від 05.10.2017 (а.с. 55-56).

05.02.2018 державний виконавець скерував Верхньосиньовидненській селищній раді вимогу № 1902 про надання підтвердження оскарження постанови Львівського окружного адміністративного суду № 813/3254/17 від 05.10.2017 та звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (а.с. 57-58). На виконання цієї вимоги державного виконавця 06.03.2018 Верхньосиньовидненська селищна рада листом № 02-19/68 надіслала підтверджуючі документи (а.с. 59, 60-65).

У зв'язку з тим, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» подання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а також подання касаційної скарги на рішення суду не є правовими підставами для зупинення вчинення виконавчих дій, державний виконавець 24.04.2018 знову скерував боржнику попередження про накладення штрафу (а.с. 66-67).

У відповідь на це попередження Верхньосиньовидненська селищна рада скерувала у ВПВР УДВС ГТУЮ пояснення від 11.05.2018 № 02-19/139, повідомила державного виконавця про невиконання рішення суду з поважних причин, оскільки вважає, що такий виконавчий лист не підлягає виконанню з матеріально-правових підстав, а також навела доводи, що за змістом є ідентичними з викладеними у поясненні від 02.01.2018 (а.с. 68-69).

29.05.2018 державний виконавець прийняв постанову ВП № 55207384 про накладення штрафу, відповідно до якої за невиконання рішення суду немайнового характеру без поважних причин наклав на боржника (Верхньосиньовидненську селищну раду) штраф у розмірі 5100 грн. (а.с.71-72). При прийнятті цієї постанови державний виконавець керувався статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та врахував, що станом на 29.05.2018 рішення суду не виконано боржником з причин, що не є поважними, а у державного виконавця відсутні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій згідно з статтями 34 та 38 Закону України «Про виконавче провадження».

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Стаття 1291 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень ст.ст. 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції, чинній станом на дату видачі виконавчого листа, далі - КАС України):

- постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України;

- у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. У разі поновлення судом апеляційної інстанції строку апеляційного оскарження одночасно вирішується питання про зупинення виконання постанови або ухвали. Виконання постанови або ухвали може бути зупинено також в інших випадках, встановлених цим Кодексом. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічного змісту норми містять статті 370, 372 КАС України, в редакції Закону України від 03.10.2017.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 05.10.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VІІІ за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Статтею 63 Закону № 1404-VІІІ визначено:

- за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша);

- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга).

- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя).

Статтею 34 Закону № 1404-VІІІ визначено підстави, за яких державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій. Згідно з частиною 1 статті 38 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частини першої статті 75 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини другої статті 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Оцінюючи аргументи учасників справи суд керується такими міркуваннями:

З метою примусового виконання рішення у справі № 813/3254/17, що 27.10.2017 набрало законної сили, Львівський окружний адміністративний суд 31.10.2018 видав виконавчий лист 813/3254/17.

За заявою стягувача державний виконавець на підставі цього виконавчого документа 20.11.2017 відкрив виконавче провадження ВП №55207384.

Впродовж п'яти місяців (листопад 2017 - квітень 2018) державний виконавець враховував повідомлені боржником обставини (щодо оскарження рішення суду тощо) та не застосовував до нього передбачених ст.ст. 63, 75 Закону № 1404-VІІІ заходів впливу.

Станом на 29.05.2018 (дата прийняття оскарженої постанови ВП №55207384 про накладення штрафу) рішення суду у справі №813/3254/17, з метою примусового виконання якого 20.11.2017 відкрите виконавче провадження ВП № 55207384, залишається невиконаним.

Здійснюючи судовий контроль за виконанням судового рішення та дотриманням прав боржника як учасника виконавчого провадження, суд повинен перевірити рішення державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин на предмет його відповідності визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям правомірного рішення суб'єкта владних повноважень.

Спір між учасниками цієї справи стосується оцінки повідомлених боржником у виконавчому провадженні обставин, що зумовили невиконання рішення суду.

Реагуючи на вимоги та попередження державного виконавця про накладення штрафу, боржник (позивач) скерував пояснення № 02-19/3 від 02.01.2018 та № 02-19/139 від 11.05.2018 (а.с. 55, 68). Викладені в цих поясненнях причини невиконання судового рішення фактично зводяться до незгоди зі його змістом та підставами прийняття. Позивач (боржник у виконавчому провадженні) наполягає, що виконання згаданих у судовому рішенні норм законодавства у сфері охорони культурної спадщини в розумінні частини 1 статті 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є правом, а не обов'язком виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради. Оскільки населені пункти смт. Верхнє Синьовидне, с. Межиброди та с. Дубина, які є адміністративно-територіальними одиницями Верхньосиньовидненської селищної ради, не входять до Списку історичних населених місць України, то в силу норм ст.ст.11, 32, 51, 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень позивача не належить вчинення дій згідно судового рішення. З огляду на це позивач з покликанням на ст.ст. 14, 607 ЦК України стверджує, що виконавчий лист не підлягає виконанню «з матеріально-правових підстав», що є поважною причиною невиконання рішення суду.

Оцінюючи такі доводи позивача суд дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки незгода особи з рішенням суду, що набрало законної сили, не є поважною підставою для його невиконання.

Суд також враховує ту обставину, що боржник (позивач) з аналогічних підстав звертався до суду із заявою про визнання виконавчого листа №813/3254/17 від 31.10.2017 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 07.06.2018 Львівський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви Верхньосиньовидненської селищної ради про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Ухвала набрала законної сили.

Суд враховує, що з часу відкриття виконавчого провадження до дати прийняття рішення про накладення штрафу пройшло більше шести місяців, - цілком достатній термін для того, щоб позивач зміг висловити свої аргументи у передбачений КАС України спосіб (оскарження рішення суду, звернення про його перегляд, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню тощо). Оскільки позиція позивача не підтримана в процесі розгляду поданих ним заяв, йому слід вжити заходів до виконання рішення суду, що набрало законної сили, а не уникати його виконання.

З огляду на це суд вважає, що рішення державного виконавця (постанова про накладення штрафу від 29.05.2018) відповідає критеріям правомірного рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки прийнята обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження»; державний виконавець при прийнятті рішення діяв добросовісно та розсудливо. В свою чергу суд вважає вимоги позивача у цій справі безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на висновки суду по суті спору, понесені Верхньосиньовидненською селищною радою судові витрати не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 287, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області (82613, Львівська обл., Сколівський район, селище міського типу Верхнє Синьовидне, вул. Січових Стрільців, буд. 45, ідентифікаційний код 04370308) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (79000, м. Львів, пл. Шашкевича) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 29.05.2018 №55207384, - відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.