Справа № 821/996/18
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/996/18
13 год. 43 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представників позивача - Сіліванович Н.М., Блищик Е.Л., представника відповідача - Яцемирського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального виробничого управління "Каховський водоканал" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 07.02.2018 р.,

встановив:

Каховське виробниче управління "Каховський водоканал" (позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (відповідач), в якому просить визнати нечинним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.02.2018 №№ та про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на додану вартість. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КВУ "Каховський водоканал" не погоджується із податковими повідомленнями-рішеннями та вважає їх незаконними і такими, що нараховані без достатніх законних підстав, оскільки підприємство не отримало відповідні грошові кошти у вигляді загальнодержавної субвенції від раніше укладених багатосторонніх договорів (за №№ 1 від 07.07.2017, 8 від 06.09.2017, 11 від 17.10.2017, 15 від 07.11.2017, 25 від 06.12.2017 ) про організацію взаєморозрахунків по боргових зобов'язаннях перед державним бюджетом з податку на додану вартість на загальну суму 2 312 014 грн. 14 коп., що в свою чергу позбавило позивача можливості своєчасно розрахуватися по своїх боргових зобов'язаннях зі сплати податку на додану вартість. Всупереч встановленого порядку проведення взаєморозрахунків, жодний із укладених договорів про організацію взаєморозрахунку не був профінансований державою, і КВУ "Каховський водоканал", як сторона договірних зобов'язань, не отримувало від інших сторін договору (договорів) про організацію взаєморозрахунків вмотивовану письмову відмову у виконанні ними своїх фінансових зобов'язань. В той же час, згідно із пп. 2 п. 9 договору про організацію взаєморозрахунків, прямо передбачено зобов'язання сторін не вчиняти, до проведення взаєморозрахунку, дій з погашення заборгованості відповідно до договору. А відповідно до пункту 10 укладених договорів передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за договором відповідно до законодавства. Враховуючи вищевказану вимогу, КВУ "Каховський водоканал" істотно очікував здійснення відповідного фінансування, однак, перерахування коштів з державного бюджету так і не відбулося. При цьому підприємство, як сторона договору, не спричинило жодних протиправних дій чи умисного порушення прийнятих за угодою зобов'язань, а тому з юридичної сторони відсутня будь-яка вина підприємства у ситуації, що склалася із проведенням взаєморозрахунків, в т.ч. і з своєчасною оплатою ПДВ. Таким чином, інша сторона за договором не тільки не виконала прийняті на себе зобов'язання та проігнорувала встановлений самою державою у законодавчих актах порядок проведення взаєморозрахунку, але і спричиняє позивачу суттєвих збитків, шляхом виставлення штрафних санкцій за начебто несвоєчасну сплату податку на додану вартість, і це при неперерахуванні відповідної субвенції із держбюджету не з вини самого підприємства. КВУ "Каховський водоканал" розрахувалось власним коштами накопичених не з власної вини боргів по ПДВ. Проте, ДФС нарахувала позивачу до сплати штрафні санкції за несвоєчасну сплату ПДВ. При цьому КВУ "Каховський водоканал" має узгоджену та передбачену в державному бюджеті на 2017 рік заборгованість з різниці в тарифах 11 141 045 грн. (згідно реєстру до протоколу № 1 засідання обласної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах від 09.06.2017), підписані договори у відповідності до постанови КМУ № 332 від 18.05.2017, що не профінансовані самою ж державою.

Ухвалою від 07.06.2018 відкрито провадження у справі.

05.07.18 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову через те, що позивач не заперечує факту несвоєчасної сплати зобов'язань по податку на додану вартість. Неотримання своєчасно субвенції з державного бюджету не є підставою для звільнення платника податків від відповідальності за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Представники позивача прибули в судове засідання, просять задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, просить відмовити в задоволенні позову.

Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження в судових засіданнях 01 та 06 серпня 2018 року.

Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання відповідача про зміну найменування відповідача на Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що ст. 32 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік", встановлено, що перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, здійснюється із загального фонду державного бюджету в обсязі, що відповідає обсягу надходжень від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних санкцій, пені та процентів, нарахованих на суму цього розстроченого (відстроченого) боргу), та спеціального фонду державного бюджету за рахунок джерел, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 цього Закону, що сплачуються підприємствами електроенергетичної, нафтогазової, вугільної галузей, підприємствами, що надають послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на суму заборгованості, що не була відшкодована станом на 1 січня 2016 року, з урахуванням проведених у минулих роках розрахунків.

КВУ "Каховський водоканал" мало заборгованість з різниці в тарифах 11 141 045,00 грн. (згідно реєстру до протоколу № 1 засідання обласної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах від 09.06.2017), а також мало борг з ПДВ, який підтверджувався довідками про розмір заборгованості, виданими Головним управлінням ДФС у Херсонській області, за номерами 2-23-01, 4377/9/21-22-17-02-16, 4843/10/21-22-17-02-16, б/н від 02.11.2017 р., 6273/10/21-22-17-02-16. Тому протягом липня 2017 - грудня 2017 позивач уклав з Головним управлінням Державної казначейської служби України у Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської облдержадміністрації, фінансовим управлінням каховської міської ради декілька багатосторонніх договорів про організацію взаєморозрахунків по боргових зобов'язаннях перед державним бюджетом з податку на додану вартість на загальну суму 2 312 014, 14 грн. за якими позивач мав отримати відповідні грошові кошти у вигляді загальнодержавної субвенції:

- Договір № 1 від 07.07.2017 р. на суму 336 550,14 грн. (довідка ДФС № 2-23-01);

- Договір № 8 від 06.09.2017 р. на суму 596 003,00 грн. (довідка ДФС № 4737/9/21 - 22-17-02);

- Договір № 11 від 17.10.2017 р. на суму 312 399,00 грн. (довідка ДФС № 4843/10/21 - 22-17-02-16);

- Договір № 15 від 07.11.2017 р. на суму 499 915,00 грн. (довідка ДФС від 02.11.2017р.);

- Договір № 25 від 06.12.2017 р. на суму 567 147,00 грн. (довідка ДФС № 2273/10/21 - 22-17-02-16).

Всупереч встановленого порядку проведення взаєморозрахунків, жодний із укладених договорів про організацію взаєморозрахунку не був профінансований державою, і КВУ "Каховський водоканал" не отримало кошти для погашення податкового боргу. Податковий борг був погашений позивачем самостійно за рахунок власних коштів 12.01.2018.

В січні 2018 року ГУ ДФС у Херсонській області за результатами камеральної перевірки своєчасності сплати податків до бюджету КВУ "Каховський водоканал" за травень-грудень 2017 року було виявлено, що позивачем порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання за деклараціями з ПДВ за травень-листопад 2017 року, сплата грошового зобов'язання на загальну суму 2664676 грн. 15 коп. здійснена з затримкою від 13 до 196 днів. Результати перевірки зафіксовані актом 48/21-22-12- 01/19236260 від 15.01.2018.

За розглядом акту перевірки Головним управлінням ДФС у Херсонській області були прийняті податкові повідомлення-рішення від 07.02.2018 про застосування штрафних санкцій за порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість:

- № про застосування штрафних санкцій в сумі 35 266 грн. 20 коп., за порушення строку сплати грошового зобов'язання з ПДВ, зокрема за затримку на 13 календарних дні сплати грошового зобов'язання у сумі 352 662 грн.;

- № про застосування штрафних санкцій в сумі 462 402,83 грн. за порушення строку сплати грошового зобов'язання з ПДВ, зокрема за затримку на 196, 166, 135, 104, 74, 43 календарних дні сплати грошового зобов'язання у сумі 2312014,15 грн., всього на загальну суму 497 669,03 грн.

КВУ "Каховський водоканал" не погодилось із податковими повідомленнями рішеннями про нарахування штрафних санкцій, вважає їх незаконними і такими, що нараховані без достатніх законних підстав, тому звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків, зокрема, зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи. Крім цього ПКУ введено поняття податкового обов'язку. Відповідно до ст. 36 ПКУ податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПКУ. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПКУ). Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом або представником платника податку (п. 38.2 ст. 38 ПКУ). Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи (п. 38.3 ст. 38 ПКУ).

Пунктом 57.1 ст. 57 ПКУ встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 202 ПКУ звітним (податковим) періодом для податку на додану вартість є один календарний місяць. Пунктом 203.1 ПКУ встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. (ст. 203 ПКУ)

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання. Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу . Правопорушення полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів). Законодавець у статті 109 Податкового кодексу України не встановлює вину як обов'язковий елемент податкового правопорушення.

Ураховуючи наведене, обставини, на які посилається позивач, як на відсутність своєї вини, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Доводи позивача про те, що саме держава не вчинила дій по погашенню податкового боргу за рахунок субвенції, не є обставиною, що звільняє позивача від застосованих штрафних санкцій. Навіть у випадку отримання передбаченої договорами субвенції, податковий борг був погашений з урахуванням штрафних санкцій. Суд звертає увагу на те, що вищевказані договори про організацію взаєморозрахунків укладались вже після закінчення строку сплати узгоджених зобов'язань з ПДВ, тобто коли податкові зобов'язання вже набули статусу податкового боргу.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку суд приходить до висновку, що відповідачем доведено вчинення позивачем правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати податку, за яке до нього застосовано штрафні санкції, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивні частини постанови, та повідомлено про день і час виготовлення постанови в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Задовольнити клопотання відповідача про зміну найменування відповідача на Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі.

Відмовити комунальному виробничому управлінню "Каховський водоканал" в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14 серпня 2018 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3.3