Справа № 826/3458/18
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

09 серпня 2018 року № 826/3458/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ОСОБА_1 (надалі по тексту ОСОБА_1 та/або позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить :

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Свої вимоги мотивує тим, що в період з 24.05.1987 по 18.08.1989 проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР, є учасником бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан та отримав поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Судовим рішенням зобов`язано Київський міський військовий комісаріат подати висновок та документи розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, однак відповідач, незважаючи на вищевикладене, рішенням від 02.02.2018 № 12 протиправно відмовив йому у призначенні та виплаті вказаної допомоги посилаючись на те, що питання виплати вказаної допомоги має розглядати Державна прикордонна служба України.

Ухвалою суду від 02.03.2018 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

27.03.2018 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнав та заперечував проти нього, зазначивши, що позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах колишнього СРСР у військовій частині, яка належала до прикордонних військ та являвся військовослжубовцем прикордонних військ, правонаступником яких є Державна прикордонна служба України. Таким чином, правових підстав призначення та виплати позивачу Міноборони, одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення йому ІІ групи інвалідності, у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії немає.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 21.11.1987 по 18.05.1989 позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та приймав участь у бойових діях.

Після проведеного первинного огляду позивача, який відбувся 25.02.2013, ОСОБА_2 встановила йому третю групу інвалідності з 19.02.2013 по 01.03.2015. Причиною встановлення інвалідності, як вбачається з копії довідки, стало поранення, ЗЧМТ, контузія, які, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися військові дії.

При повторному огляді позивача, який відбувся 04.02.2015, йому встановлена друга група інвалідності з 03.02.2015 до 01.03.2017. Причиною встановлення інвалідності зазначено таку що і при попередньому огляді.

При наступному огляді, який відбувся 27.04.2017, позивачу була встановлена друга група інвалідності з 01.03.2017 довічно з тих же причин.

15 травня 2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 про прийняття копій документів, які підтверджують його статус як інваліда війни ІІ групи та направлення таких і заяви на розгляд комісії до Департаменту фінансів МОУ для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Київський міський військовий комісаріат листом від 19.05.2017 за №ВСЗ/880 відмовив у задоволенні заяви позивача на тій підставі, що первинне встановлення 3 групи інвалідності позивача відбулось 19.02.2013 до набуття чинності новою редакцією статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому права на виплату одноразової грошової допомоги позивач не має. При цьому, в листі роз`яснено, що особам, які набули право на отримання одноразової грошової допомоги до 01.01.2014, виплата допомоги здійснювалась відповідно до законодавства, що діяло на день виникнення такого права, тобто відповідно до постанов кабінету Міністрів України від 21.02.2007 №284 та від 28.05.2008 №499, дія яких поширювалась на осіб, які звільнені з військової служби після 10.05.2006.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до районного суду з адміністративним позовом.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпоряднику бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат подати висновок та документи розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

13 лютого 2018 року, на виконання рішення суду Київський міський військовий комісаріат повідомив позивача, що 02.02.2018 відбулося засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги. За розглядом документів позивача відповідно до Протоколу № 12, затвердженого Міністром оборони України 07.02.2018 комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Як слідує з Протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.02.2018 № 2, відмовляючи в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідач виходив з того, що :

- на день звільнення з військової служби позивач проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР. Міністерство оборони України не здійснювало розрахунок під час звільнення з Прикордонних військ КДБ СРСР. Витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою України;

- ОСОБА_1 групу інвалідності змінено понад дворічний термін;

- Заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Акт судово-медичного обстеження від 28.07.2011 та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 10.10.2012 № 1966, який подано разом з іншими документами, не є документом, що свідчить про обставини поранення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, в тому числі, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому.

Відповідно до п. 3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

При цьому, зазначена норма не містить посилань на встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин під час первинного чи повторного огляду медико-соціальною експертною комісією.

Отже, оскільки інвалідність IІ групи позивачу встановлено після звільнення з військової служби та набрання чинності Законом України від 04.07.2012 №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, що визначають розмір та порядок виплати одноразової грошової допомоги, інвалідність настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, суд дійшов до висновку, що позивач має право на отримання одноразової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Згідно з ч. 1 п. 6 Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що ОСОБА_1 не набув права на отримання вказаної допомоги, оскільки групу інвалідності йому було встановлено після спливу більш як три місяці, оскільки право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Крім того, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №975 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», яка набрала законної сили з 24 січня 2014 року, встановлено, що допомога, яка не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Визначаючи сферу дії Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч. 1 ст. 3 цього Закону містить положення позитивного регулювання, вказуючи на статус військовослужбовця (зокрема, у п.п. 2, 3 - без вказівки на військове формування), а ч.ч. 2 та 3 цієї ж статті - негативного (щодо деліктних діянь самого військовослужбовця або ж відсутності у нього громадянства).

Ст. 16 цього Закону, визначаючи право на отримання одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності також вказує на необхідність статусу військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві.

Судом встановлено, що Протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.02.2018 № 2, відмовлено посилаючись на те, що виплату має здійснювати Державна прикордонна служба України, оскільки позивач проходив військову службу в Прикордонних військах КДБ СРСР, відтак виплата одноразової допомоги не здійснюється Міністерством оборони України.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 №1431-ХІІ «Про військові формування» підпорядковано всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України. Уряд України приступив до створення Збройних сил України, республіканської гвардії та підрозділу охорони Верховної ради, Кабінету Міністрів України і Національного банку України.

Статтею 4 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 №1543-ХІІ встановлено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.01.1992 №3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону» установлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.

Оскільки позивач проходив службу саме у Збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому утриманні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, перебував на обліку в установі Міністерства оборони, звідки його і звільнено, суд вважає, що обов`язком Міністерства оборони в даних правовідносинах є призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії в розмірі встановленому статтею 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 (справа №825/551/16), а відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду.

З 1991 року з набуттям незалежності України та прийняттям відповідного українського законодавства, відповідні правові інститути були реформовані в елементи забезпечення суверенітету незалежної України - Збройні Сили України та загальний військовий обов`язок громадян України (згідно зі змінами до Конституції України Законом № 2480-12 від 19.06.1992 та у подальшому - ст.ст. 17, 65 Конституції України від 28.06.1996).

Таким чином, проходження військової служби у лавах Збройних Сил СРСР є тотожним за своєю природою видом суспільної діяльності (державною службою особливого характеру на користь держави, правонаступництво за якою проголосила Україна) та тягне аналогічні правові наслідки в частині отримання соціального захисту, оскільки причиною такого ст.1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає особливий вид службової діяльності осіб, які проходять військову службу.

Слід зазначити, що хоча Угодою між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, проте, зазначеним актом гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає, зокрема, відповідно у ст.1 Протоколу до Угоди (ратифікованого Законом України від 07.06.2001 №2495), зроблено висновок про те, що незалежно від того, в якому військовому формуванні країн-учасниць Співдружності Незалежних Держав проходив службу громадянин, він має право на пільги, які встановлені законодавством України для військовослужбовців України.

У відповідності до п. 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 11 Порядку №975 встановлено перелік документів, які необхідно подати для виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності.

Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Розгляд документів щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби здійснюється постійно діючою комісією з розгляду питань, пов`язаних, із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, утвореною у відповідності до наказу Міністра оборони України від 12.04.2007 №168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби».

Із вище наведених правових норм суд приходить до висновку, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності має наслідком прийняття відповідного рішення.

Судом встановлено, що позивачу одноразова грошова допомога не призначалася та не виплачувалася, цей факт сторонами не заперечується.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідач відмовляючи позивачу в призначенні останньому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому IІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, діяв всупереч вимогам чинного законодавства України, а відтак такі дії є протиправними.

Також, суд вважає за можливе позовну вимогу ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у відповідності до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому Порядком, затвердженим постановою КМУ від 28.05.2008 № 499, станом на день встановлення інвалідності задовольнити, оскільки, враховуючи вищевстановлені судом обставини, подані останнім документи в повному обсязі, станом на день розгляду вказаної справи відсутні підстави, для відмови у призначенні позивачу вказаної допомоги.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27.02.2018 у справі № 816/591/15-а, суд вважає, що у цій справі, повноваження відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги не є дискреційними, так як відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, тому у відповідності до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Задовольняючи вищевказану позовну вимогу, суд приймає рішення, яке гарантує дотримання і захист прав, свобод ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно прийняв рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені в повному обсязі.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-243, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (, 03168, м.Київ, пр.-т.Повітрофлотський, 6) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Київького апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій