Справа № 826/12456/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 серпня 2018 року м. Київ № 826/12456/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича
доМіністерства юстиції України
про визнання протиправними дій ,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Павлюка Назара Васильовича щодо здійснення виконавчих проваджень №55811480 та №55770111.

До позовної заяви позивачем додано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

1) заборони Міністерству юстиції України проводити перевірку діяльності приватного виконавця Павлюка Назара Васильовича щодо здійснення виконавчих проваджень №558111480 та №55770111;

2) заборони Міністерству юстиції України вносити подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців за наслідком перевірки діяльності приватного виконавця Павлюка Назара Васильовича щодо здійснення виконавчих проваджень №558111480 та №55770111.

Обґрунтування поданого клопотання, як, власне, й обґрунтування позовних вимог, зводиться до того, що, а ні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а ні АТ "Банк "Фінанси та Кредит" і ОСОБА_2, за скаргами яких відповідачем прийнято рішення про проведення перевірки, не є учасниками виконавчих проваджень №558111480 та №55770111 або будь-якого іншого виконавчого провадження, що перебуває впровадженні позивача.

За таких обставин позивач вважає, що в даному випадку наявні обставини для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини другої вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При розгляді та вирішенні даної заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, судом не встановлено підстав, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або унеможливили б захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову чи утруднювали б відновлення таких прав при виконанні рішення у межах заявлених позовних вимог.

Також позивачем з посиланням на норми права не наведено обставин явної протиправності оскаржуваних дій відповідача.

Суд вважає, що під час розгляду клопотання суд повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Враховуючи зазначене, виходячи із змісту поданої заяви та доводів, наведених позивачем на її обґрунтування, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та не вбачає підстав для задоволення, в даному випадку, заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович