Справа № 826/22/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/64
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 серпня 2018 року № 826/22/18

За позовом ОСОБА_1

До Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації

Про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації щодо відмови на отримання одноразової компенсації, що сплачується сім'ям, що втратили годувальника із числа осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою та зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову компенсацію, як сім'ї, що втратила годувальника із числа осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою згідно зі статтею 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

09.02.2018 року відповідачем до суду було надано відзив на адміністративний позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 13.06.1992 року.

ОСОБА_2 був ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.11.2016 року.

Згідно експертного висновку № 1412 від 21.12.2016 року Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, захворювання ОСОБА_2, що призвело до його смерті, пов'язане з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

24.03.2017 року позивачу було видано посвідчення, як дружині померлого громадянина із числа ліквідаторів першої категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

27.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із зверненням про виплату одноразової компенсації у зв'язку із втратою годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, в порядку відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

23.05.2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з посиланням на норми ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо визначення належності до непрацездатних осіб та членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відмовлено у виплаті зазначеної компенсації .

Позивач - ОСОБА_1 вважає вказану відмову неправомірною та безпідставною з наступних підстав.

Позивач зазначає, що Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не передбачено окремо такої умови для отримання одноразової компенсації відповідно до статті 48 для сім'ї, що втратила годувальника, як непрацездатність одного з її членів.

Також позивач посилається на те, компенсація має бути їй призначена в розмірі 60 мінімальних заробітних плат згідно ст. 48 Закону, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та "Про Державний бюджет України на 2017 рік" не передбачено право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри виплат, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з посиланням на те, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.17р. №826/9293/17 повернуто позовну заяву, у зв'язку з чим позивач зверталася до суду повторно.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначив, що одноразова компенсація за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року № 760 виплачується дружині чи чоловікові в разу, коли вони не одружилися вдруге, сім'ї померлого годувальника, з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті. Проте, позивач не відноситься до непрацездатних осіб відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тому відсутні підстави для виплати одноразової компенсації.

Також відповідач посилається на те, що по вимозі щодо виплати компенсації він не є належним відповідачем, оскільки виплата здійснюється Київським міським центом по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку відмова у задоволенні заяви позивача мала місце листом Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.05.17 р. №35-7-54/16, скеровано поштою 30.05.17 р. згідно копії конверту, долученого до матеріалів справи; позов подано до суду 02.01.18 р.

З врахуванням того, що дата отримання поштової кореспонденції, направленої на адресу позивача 30.05.17 р. невідома (в будь-якому випадку це мало зайняти щонайменше кілька днів), а позов подано 02.01.18 р., якщо строк звернення до суду і пропущено, то він становить менше місяця.

З врахуванням попереднього звернення позивача до суду щодо оскарження вказаної відмови у липні 2017 р., що свідчить про зацікавленість позивача у вирішенні спору і вжиття заходів до розгляду справи, суд вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними і розглядає справу по суті.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

У відповідності до ч.1 ст. 48 Закону №796-XII (в редакції станом на час смерті ОСОБА_2) одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Сама ст. 48 Закону №796-XII має назву "Компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім'ям у зв'язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення", тобто, стосується сімей учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які втратили годувальника.

Ч. 3 вказаної статті визначено, що компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26.10.16 р. затверджено Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян (далі Порядок №760) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пп. 2-4 Порядку №760 одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.02 р. №1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги", поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.15 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Відповідно до п. 7 Порядку №760 одноразова компенсація у зв'язку з втратою годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім'ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

Належність до непрацездатних осіб та членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, визначається згідно із ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Виплата одноразової компенсації здійснюється на підставі: свідоцтва про смерть; посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 (із вкладкою); свідоцтва про шлюб; експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв'язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт або військово-лікарської комісії, що діє в системі МВС, СБУ чи Міноборони.

Згідно п.п.1, 3 ч. 2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти-до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Ч. 3 вказаної статті передбачено, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, відповідно до вищезазначених норм, один із подружжя, вважається таким, що втратив годувальника, якщо на момент смерті іншого із подружжя, він був інвалідом або досяг пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 не досягла віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". В матеріалах справи також відсутні відомості про те, що вона є особою з інвалідністю чи перебувала на повному утриманні померлого годувальника.

Крім того 24.03.2017 року Міністерством соціальної політики України надано роз'яснення, згідно якого одноразова компенсація за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року №760 виплачується дружині чи чоловікові в разу, коли вони не одружилися вдруге, сім'ї померлого годувальника, з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не є особою, яка відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання одноразової компенсації, в разі втрати годувальника, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про те, що відповідачем при наданні відповіді позивачу листом від 23.05.17 р. №35-7-54/16 порушено вказані принципі, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації щодо відмови на отримання одноразової компенсації, підстави для оцінки посилань позивача на розмір компенсації, а також визначення, до чиєї компетенції належить виплата компенсації, відсутні.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 01.08.18 р.