Справа № 812/1117/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2018 року справа №812/1117/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Гаврищук Т.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у справі № 812/1117/18 (головуючий суддя І інстанції Пляшкова К.О.), складене в повному обсязі 18 травня 2018 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про:

- визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

- зобов`язання відповідача провести з 01 жовтня 2017 року перерахунок та виплату позивачу пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та виплатити різницю між належною до сплати сумою пенсії та фактично виплаченою сумою пенсії за період з 01 жовтня 2017 до дати фактичного здійснення перерахунку (а.с. 3-7).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог повністю (а.с. 52-55).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що він має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак помилково дійшов висновку, що позивач звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії невстановленого зразку.

При цьому, звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, викладеній у довільній формі не надає підстав для застосування управління Закону України «Про звернення громадян» на свій розсуд (а.с. 66-70).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

02 липня 2018 року до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, 07 серпня 2018 року відповідь на відзив на апеляційну скаргу та повторне клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 86).

06 серпня 2018 року від управління надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що позивач не має права на перерахунок пенсії у відповідності до вимог ст. 59 закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Разом із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника управління.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) є пенсіонером, якому пенсія призначена з 07 квітня 2010 року довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 8, 10, 11). Позивач є внутрішньо переміщеною особою до Луганської області, м. Привілля, що підтверджується довідкою від 12 жовтня 2015 року № 21276 (зворотній бік а.с. 10).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з 01 жовтня 2017 року, одержує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок ЧАЄС у розмірі 3 702,60 грн. (а.с. 42).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 28 квітня 2018 року, в якій просив провести з 01 жовтня 2017 року перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 14-15).

Листом від 11 квітня 2018 року № 110/І-7 відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що для обчислення розміру пенсії враховано заробіток, одержаний за роботу в зоні відчуження відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Середньомісячний заробіток для обчислення розміру пенсії становить 2 347,59 грн., загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 75 %. В зв`язку з тим, що з 01 жовтня 2017 року вступив в дію Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03 жовтня 2017 року № 2148 позивачу проведено перерахунок пенсії розмір пенсії склав 3 702,60 грн. За матеріалами електронної пенсійної справи та додаткових наданих документів вбачається, що позивач як військовозобов`язаний був призваний на збори і направлений в зону відчуження для виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 18 вересня 1989 року по 01 листопада 1989 року, а строкову військову службу проходив з 29 травня 1968 року по 03 липня 1970 року. Оскільки участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відбулась не під час проходження строкової служби, права на проведення перерахунку пенсії згідно з Постановою КМУ від 15 листопада 2017 року № 851 Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач не має (а.с. 16).

Не погодившись із не проведенням перерахунку пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак, він звернувся до Пенсійного органу з заявою не встановленого зразку, що унеможливлює проведення відповідного перерахунку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції по суті (щодо відмови у задоволені позовних вимог), однак вважає, що позивач не має право на спірний перерахунок пенсії, з огляду на наступне.

Перевіряючи відповідність закону вчиненої суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок дій територіальних органів ПФУ при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб громадян з приводу призначення (перерахунку) пенсії визначений ст. 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та конкретизований нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у силу яких рішення у формі протоколу за матеріалами звернення має бути прийнято протягом 10 днів з дня надходження заяви за формою згідно з Порядком №22-1.

Результати розгляду суб`єктом владних повноважень звернення громадянина з питання призначення (перерахунку) пенсії у порядку ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ані за строком прийняття рішення, ані за процедурою, ані за формою волевиявлення закону не суперечать.

Стаття 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стосується виключно військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Визначені у цій статті умови та підстави призначення пенсії по інвалідності відповідній категорії осіб у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 01 липня 1992 року № 2532-12 у редакціях: законів України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V (діяла до 01 жовтня 2017 року) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (діє з 01 жовтня 2017 року) не змінювалися.

Частиною 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Отже, ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Водночас, ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній з 01 жовтня 2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи вищезазначене, ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Згідно з тимчасовим посвідченням від 07 липня 1997 року № НОМЕР_2 , виданим замість військового квитка, позивач з 18 вересня 1989 року по 31 жовтня 1989 року брав участь в зоні ЧАЕС у складі в/ч 15362, доза опромінення 2,056 БЄР (а.с. 9).

Довідкою № 3870 підтверджено участь позивача на учбових зборах при військовій частині з 16 вересня 1989 року по 09 листопада 1989 року (а.с. 11).

Довідкою від 31 жовтня 1989 року № 301 підтверджено, що позивач з 18 вересня 1989 року по 31 жовтня 1989 року був безпосередньо задіяний на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 та Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, що надають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списків № 1, затвердженою Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 (зворотній бік а.с. 11).

Довідкою від 31 жовтня 1989 року № 1448 підтверджено, що позивач з 18 вересня 1989 року по 01 листопада 1989 року брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, отримав дозу опромінювання 2,056 БЄР (а.с. 37).

Згідно із довідкою військової частини 15362 від 01 листопада 1989 року № 302 підтверджено, що позивач виконував службові обов`язки у зазначеній службовій частині в період з 18 вересня 1989 року по 01 листопада 1989 року у загальній кількості 45 днів, із збереженням за ним за основним місцем роботи середнього заробітку (а.с. 12).

Донецької регіональною міжвідомчою експертною комісією на засіданні 10 квітня 2009 року № 229 встановлено, що у позивача захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (зворотній бік а.с. 12).

Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 10 липня 2009 року встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1 (а.с. 10).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 24 лютого 2010 року серія 2-20 СМ № 110541 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності за захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (а.с. 13).

Копією посвідчення від 01 березня 2010 року серії НОМЕР_4 підтверджено, що позивач є інвалідом ІІ групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 10).

Виходячи з аналізу вищевказаних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач є інвалідом ІІ групи, отримав інвалідність внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, однак брав участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях не під час проходження дійсної строкової служби, відтак, він не має право на перерахунок пенсії. обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відтак, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволені позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у справі № 812/1117/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

Г.М. Міронова

Т.Г. Гаврищук