Справа № 823/1910/18
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1910/18 Суддя першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

07 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення заборгованості з грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - Відповідач, Департамент патрульної поліції) про стягнення заборгованості із грошового забезпечення за березень - червень 2016 року в частині невиплати посадового окладу в сумі 280,00 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 року позовну заяву повернуто Позивачу у зв'язку з тим, що останнім не було в установлений судом строк виконані вимоги ухвали від 18.05.2018 року про залишення позовної заяви без руху з підстав, зокрема, невиконання вимог п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в частині необхідності зазначення особою викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також у двох примірниках доказів, що підтверджують вказані обставини. Крім того, суд зауважив, що матеріали позовної заяви та доданих до неї документів не підтверджують вчинення дій, спрямованих на отримання таких доказів від Департаменту патрульної поліції. Крім іншого, суд наголосив, що необхідність надати докази на підтвердження обставин позовної заяви не свідчить про становлення Позивача у нерівні умови з Відповідачем.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому зазначає, що судом не враховано вжиття Позивачем у повній мірі заходів з отримання у Відповідача доказів, однак через відмову останнього їх надати до суду запитувані документи подати неможливо. Крім того, вказує, що вимога суду надати документи на стадії подання позовної заяви ставить ОСОБА_1 у нерівні умови з суб'єктом владних повноважень. Також наголошує, що на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху Позивачем були надані копії документів, що підтверджують неодноразове звернення до Відповідача для отримання доказів.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 року справу за правилами ч. 2 ст. 312 та п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України призначено до розгляду у порядку письмового провадження на 07.08.2018 року.

У межах встановленого строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 18.05.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав: незазначення у позовній заяві реєстраційного номеру облікової картки платника податків (п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України); ненадання доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги (п. 5 ч. 5 ст. 160, ч. 4 ст. 161 КАС України), а саме - доказів проходження з 01.03.2016 року служби в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області у званні рядовий поліції та з 30.06.2016 року - у званні лейтенант поліції, довідки про розмір отриманого грошового забезпечення за квітень - липень 2016 року. Згаданою ухвалою надано строк для усунення визначених у судовому рішенні недоліків - десять днів з моменту отримання копії ухвали, копію якої Позивачем було отримано 29.05.2018 року (а.с. 5).

З метою усунення викладених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліків ОСОБА_1 01.06.2018 року було подано до суду виправлену позовну заяву з додатками у двох примірниках (а.с. 6-18), в якій було зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податку Позивача, а також до якої було додано копії: адресованих начальнику Департаменту патрульної поліції рапортів від 21.04.2018 року, від 31.03.2018 року, від 24.10.2017 року та від 20.11.2017 року про надання розрахунку заробітної плати: розрахунків грошового забезпечення за період з квітня 2016 року по березень 2018 року; довідки про проходження служби, починаючи з 21.12.2015 року.

Ухвалою від 06.06.2018 року суд першої інстанції повернув позовну заяву з посиланням на те, що ОСОБА_1 не було усунуто в установлений строк визначені в ухвалі від 18.05.2018 року про залишення позовної заяви без руху недоліки, а саме - не надано у двох примірниках доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а також не підтверджено вчинення дій з отримання таких документів у Відповідача.

Однак з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Приписи п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, єдиною підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є неусунення останнім недоліків позовної заяви в установлений судом строк.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, згідно ч. ч. 1, 4 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при поданні позовної заяви Позивач зобов'язаний додати до неї всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідно до кількості учасників справи.

При цьому суд першої інстанції залишив поза увагою, що ОСОБА_1 були надані всі наявні в останньої документи на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема, копію довідки щодо періоду проходження служби в Управлінні патрульної поліції в м. Черкасах Департаменту патрульної поліції у період з 01.03.2016 року (а.с. 13), розрахунків грошового забезпечення за період з квітня 2016 року по березень 2018 року за підписами начальника ВОП УФЗБО та головного спеціаліста ВОП УФЗБО (а.с. 10-12), а також докази звернення до Департаменту патрульної поліції із рапортом від 21.04.2018 року про виплату не нарахованого грошового забезпечення за період з 01.03.2016 року по 30.06.2016 року в сумі 280,00 грн., який направлено засобами поштового зв'язку (а.с. 9, 31).

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За правилами ч. 4 ст. 77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому згідно ч. 3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Системний взаємозв'язок наведених норм, на переконання судової колегії, необхідно розуміти так, що активна роль суду в адміністративному судочинстві зумовлена врівноваженням процесуального становища сторін.

За таких обставин, встановивши у ході вирішення питання про відкриття провадження у справі відсутність, на переконання суду, достатніх доказів на підтвердження обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, не був позбавлений права відкрити провадження у справі та витребувати необхідні для вирішення цього питання докази.

Наведене, на переконання судової колегії свідчить про обґрунтованість твердження Апелянта про передчасність висновків суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви, адже останнім були надані всі наявні у нього докази, якими, на переконання останнього, підтверджуються викладені у позовній заяві обставини, що лягли в основу обґрунтування позовних вимог.

Крім того, судовою колегією враховується, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід'ємне право особи на доступ до суду.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини надання ОСОБА_1 необхідних документів на підтвердження обставин, якими остання обґрунтовує свої позовні вимоги, свідчить, що постановлена передчасно оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведених обставин у сукупності, а також зважаючи на те, що поверненню позовної заяви на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України обов'язково повинна передувати перевірка усунення позивачем протягом встановленого строку недоліків позовної заяви, визначених ст. ст. 160, 161 КАС України, а не підтвердження належними та допустимими доказами обґрунтованості позовних вимог, судова колегія приходить до висновку про передчасність та помилковість постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 169, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення заборгованості з грошового забезпечення - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року - скасувати.

Справу направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 07» серпня 2018 року.