Справа № 813/1066/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н НЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 813/1066/18
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі:
головуючий-суддя Костецький Н.В.,
секретар судового засідання Витвицька В.П.,
за участю:
позивач ОСОБА_2,
представник відповідача ОСОБА_3,
представник третьої особи не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення моральної шкоди,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2Ф.) звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт у формі розпорядження від 13.12.2017, виданий Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, а саме Личаківським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Львова;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн, заподіяної протиправним рішенням.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.10.2016 позов ОСОБА_2 задоволено, зобовязано управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львові нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну державну надбавку як дитині війни за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат. Постановою від 25.01.2018 держаний виконавець закінчив виконавче провадження з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2017, на підставі листа Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 24.01.2018 № 759/06-40 відповідно до якого, рішення суду виконано в повному обсязі до моменту відкриття провадження, що підтверджується розпорядженням від 13.12.2017 № 169651. Позивач звертає увагу, що кошти у вигляді надбавки на рахунки не надходили.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові та у запереченні на відзив, просив суд позов задовольнити.
У судовому засіданні педставник відповідача проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.10.2016 у справі № 466/1072/15-6, залишеною без змін ухвалою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду позов ОСОБА_2 задоволено, зобовязано управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львові нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну державну надбавку як дитині війни за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат.
Постановою Верховного Суду від 20.03.2018 постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 24.10.2016 та ухвалу ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017 у справі № 466/1072/15-а залишено без змін.
Шевченківським районним судом м. Львова 20.12.2017 видано виконавчий лист № 466/1072/15-а про зобовязання управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львові нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну державну надбавку як дитині війни за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат.
Розпорядженням Личаківського обєднаного Пенсійного фонду м. Львова від 13.12.2017 № 169651 проведено перерахунок щомісячної державної надбавки як дитині війни з 01.01.2014 по 02.08.2014 у сумі 1534,37 грн.
Постановою державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 28.12.2017 відкрито виконавче провадження № 55453507 за виконавчим листом № 466/1072/15-а, виданим Шевченківським районним судом м. Львова 20.12.2017.
Державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 25.01.2018 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 55453507 з примусового виконання виконавчого листа № 466/1072/15-а, на підставі листа Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 24.01.2018 № 759/06-40 відповідно до якого, рішення суду виконано в повному обсязі до моменту відкриття провадження, що підтверджується розпорядженням від 13.12.2017 № 169651.
01.02.2018 ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою щодо виплати надбавки до пенсії як дитині війни відповідно до судового рішення.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянувши повторно заяву від 01.02.2018 листом від 16.02.2018 № 109/03-11 надано відповідь, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 24.10.2016 у справі № 466/1072/15-а, яким зобовязано управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованому та проживаючому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячну державну надбавку як дитині війни за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат, в межах повноважень, управлінням проведено нарахування. Згідно проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду розмір доплати за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат становить 1534,37 грн. Рішення, дії, бездіяльність органів Пенсійного фонду України відповідно до Закону України «Про звернення громадян» можуть бути оскаржені до органу вищого рівня або в судовому порядку.
Вважаючи розпорядження Личаківського обєднаного Пенсійного фонду м. Львова від 13.12.2017 № 169651 протиправним, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг віднесені до категорії справ незначної складності.
Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
За приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини 4 статті 372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Як встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.10.2016 у справі № 466/1072/15-6, зобовязано управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львові нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну державну надбавку як дитині війни за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат.
Однак судом встановлено, що інформація зазначена у листах відповідача від 05.02.2018 № 1205/06-11 та від 16.02.2018 № 109/03-11 є неправдивою, оскільки виплати ОСОБА_2 згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24.10.2016 у справі № 466/1072/15-а здійснено не було.
На вимогу суду, представником відповідача не надано виплатних відомостей за січень 2018 року, згідно яких позивачу виплачено доплату по рішенню суду в розмірі 1534,37 грн, на які посилається у листі від 05.02.2018 № 1205/06-11.
Крім цього згідно наявної в матеріалах справи виписки по картковому рахунку позивача, кошти в розмірі 1534,37 грн, позивачу не виплачено, що не заперечується представником відповідача.
Суд зазначає, що розпорядженням від 13.12.2017 проведено лише перерахунок щомісячної державної надбавки як дитині війни за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 у сумі 1534,37 грн, відтак дане розпорядження є правомірним, тому позов цій частині задоволенню не підлягає.
Проте, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Як роз'яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Таким чином, суд враховуючи принцип ефективності судового захисту дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягали у викладенні неправдивих відомостей щодо виплати щомісячної надбавки як дитині війни за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат, у листах від 05.02.2018 № 1205/06-11 та від 24.01.2018 № 759/06-40.
Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно із ч. 1-3 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При цьому відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до положень ст. 1, 4 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні особи з інвалідністю в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає у: виявленні, усуненні перепон і бар'єрів, що перешкоджають забезпеченню прав і задоволенню потреб, у тому числі стосовно доступу до об'єктів громадського та цивільного призначення, благоустрою, транспортної інфраструктури, дорожнього сервісу, транспорту, інформації та зв'язку, а також з урахуванням індивідуальних можливостей, здібностей та інтересів до освіти, праці, культури, фізичної культури і спорту; охороні здоров'я; соціальному захисті; забезпеченні виконання індивідуальної програми реабілітації осіб з інвалідністю; наданні пристосованого житла; сприянні громадській діяльності.
Соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.
Враховуючи, що позивач є людиною похилого віку, інвалідом І групи, звернувся до суду за захистом своїх прав у справі № 466/1072/15-а, та судом встановлено протиправність дій відповідача, а також те, що законні вимоги позивача тривалий час відповідачем не виконуються, що змусило позивача повторно звертатися до суду з позовом про захист своїх прав, суд вважає, що в даному випадку є доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, а тому розумним та доцільним буде стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 завданої діями та бездіяльністю моральної шкоди в розмірі 5000 грн.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 11.12.2008 у справі Антонюк проти України, зазначає, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні, при цьому надмірне тривале провадження дає підстави для відшкодування моральної шкоди.
Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.05.2002 у справі Бурдов проти Росії : по-перше, нагадав, що п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 р.) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права (право на суд), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов'язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова судового розгляду.
Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.07.2006 у справі Васильєв проти України зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на зазначене та беручи до уваги докази, які наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір, судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягали у викладенні неправдивих відомостей щодо виплати щомісячної надбавки як дитині війни за період з 01.01.2014 по 02.02.08.2014 в розмірі мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат, у листах від 05.02.2018 № 1205/06-11 та від 24.01.2018 № 759/06-40.
3. Стягути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 кошти на відшкодування моральної шкоди заподіяної протиправними діями у розмірі 5000 грн.
4. Судові витрати стягненню не підлягають.
5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.08.2018.

Суддя Костецький Н.В.