Справа № 159/3663/18
Суддя: Восковська О. А.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3663/18
Провадження № 2-а/159/144/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Восковської О.А.

з участю секретаря Канашкової О.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Моніч Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Кроль Юрія Івановича про визнання дій поліцейського протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Кроль Ю.І. про визнання дій поліцейського протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 21.07.2018 року. Вважає оскаржувану постанову незаконною, та вказує, що інспектором поліції було неправомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21.07.2018 року о 11.40 годині він дійсно керував транспортним засобом «Рено» д/ НОМЕР_1 та рухався по вул.Брестській, 19. Коли він під'їжджав до станції шиномонтажу, то помітив, що зі стоянки, яка розташована на території станції, виїжджає автомобіль, і він вирішив дати можливість виїхати цьому т/з, а самому заїхати на стоянку на його місце. Для цього він, увімкнувши лівий покажчик повороту та переконавшись у відсутності зустрічних т/з, перетнув у дозволеному місці смугу зустрічного руху та під'їхав до заїзду на станцію шиномонтажу та став чекати поки зі стоянки на дорогу виїде вказаний автомобіль, при цьому, лівий показчик повороту та запалювання керованого ним автомобіля він не вимикав, тобто зупинки як такої його транспортного засобу не було. У цей час повз нього проїжджала поліцейська машина, а поліцейський, який керував авто, через відкрите бокове вікно автомобіля вигукнув йому «нарушаємо, шановний». Він зрозумівши це як вимогу працівника поліції зупинитись, проїхав ще кілька метрів та зупинив свій автомобіль за поліцейською машиною для з'ясування підстав порушення. Після перевірки документів поліцейський повідомив, що причиною зупинки стало те, що він керував транспортним засобом та здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим було порушено п.п. 8.4 в ПДР України та без складання протоколу виніс постанову про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить викладу його пояснення, хоча вину у вчиненні правопорушення він заперечував. Не містить вона також і посилання на докази, які б спростовували його доводи. Вважає, що будь-якими доказами його вина у вчиненні правопорушення не доводиться через їх відсутність, а тому оцінка доказів відповідачем не проводилась. За вказаних обставин позивач просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 21.07.2018 року, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні 07.08.2018 року, заявлений позов підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить його задовольнити повністю.

Представник відповідача Моніч Т.М. у судовому засіданні 07.08.2018 року, заявлений позов не визнала з підстав викладених у відзиві та просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №218183 від 21.07.2018 року ОСОБА_1 21.07.2018 року об 11.40 годині в м.Ковелі по вул.Брестській, 19 керував автомобілем «Рено» д/н «НОМЕР_1» та здійснив зупинку т/з в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.п.8.4в ПДР України. За вчинення даного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Як убачається із змісту позовної заяви та пояснень позивача ОСОБА_1 наданих у судовому засіданні позивач з оскаржуваною постановою не згідний, вважає її необгрунтованою та незаконною, оскільки відповідач не залучив під час розгляду справи в якості свідків інших водіїв автомобілів, які в цей час були неподалік, правопорушення в якому він звинувачується не було зафіксовано в автоматичному режимі, а томі відповідач не мав права виносити постанову без складання протоколу, окрім цього, дорожній знак на нього не поширювався, оскільки він мав намір повернути ліворуч та зупинити свій автомобіль у дозволеному місці на стоянці станції шиномонтажу, жодних доказів його винуватості відповідачем не надано, а, отже, вважає, що вина його у вчиненні вказаного правопорушення є недоведеною.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує на відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП, та на порушення відповідачем норм закону при винесенні оскаржуваної постанови.

Однак, суд не може погодитись в повній мірі з такими доводами позивача, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно дост.258 КУпАП, у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови на момент її винесення.

Відповідно до положень ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких, зокрема, віднесено до компетенції Національної поліції.

Як слідує зі змісту ч. 1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що, дійсно, відповідно до рішення КС України від 26.05.15 р. за конституційним поданням Уповноваженого ВР України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У мотивувальній частині вказаного рішення КС України зазначив, що у ч. ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, слід приймати до уваги, що зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Нацполіції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.15р №1395 (далі Інструкція), що зареєстровано в МЮ України 10.11.15 р. за N 1 408/27 853, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення КС України і цим нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення КС України від 26.05.15 р. повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених після 26.05.15 р., та вищевказаною Інструкцією.

На час винесення оскаржуваної постанови ст. 276 КУпАП вже була доповнена частиною 6 у наведеній вище редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15 р. N 596 VIII.

КУпАП визначено правопорушення, що не потребують довготривалої процедури, їх перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення правопорушення. В усіх інших випадках розгляд справи провадиться за, серед іншого, місцем вчинення, коли складається протокол, збираються інші докази та протокол надсилається на розгляд уповноваженому органу. Таким чином, підстав для складання протоколу про адмінправопорушення перед винесенням оскаржуваної постанови, надіслання його на розгляд за адресою місця знаходження керівництва відповідача, у відповідача не було.

Відповідно до положень розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову у місці, що визначене ним як місце вчинення правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із поданого відповідачем відзиву на позовну заяву убачається, що останній позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вважає їх безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки водієм було здійснено зупинку т/з в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушено п.п.8.4в ПДР України, про що і було винесено відповідну постанову, яку було оголошено порушнику негайно після закінчення розгляду справи та вручено під підпис. На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 зазначеного адмінправопорушення, відповідачем було приєднано до відзиву відеозапис з місця вчинення правопорушення.

Із вищевказаного відеозапису убачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Рено» д/н «НОМЕР_1» по вул.Брестській в м.Ковелі та здійснив зупинку т/з в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Працівником поліції, після встановлення особи порушника, було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення та роз'яснено порушнику його права відповідно до ст.63 Конституції України. ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення не визнав та зазначив, що пояснення буде надавати у суді. Згодом поліцейським було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, яка була оголошена та вручена йому негайно після розгляду справи.

Таким чином, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП, в даному випадку дійсно мало місце, та, зважаючи на дійсні обставини, вина позивача у його вчиненні є повністю доведена.

Разом із тим, при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності, відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 22, 33, 252, 280 КУпАП, не прийнято до уваги ту обставину, що позивач вперше притягується до адміністративної відповідальності та будь-якої шкоди суспільним інтересам чи правам або інтересам інших осіб таким правопорушенням не заподіяно, будь-яких негативних наслідків також не наступило, - що істотно знижує ступінь вини позивача у скоєнні правопорушення та усуває настання негативних наслідків його вчинення.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що зазначені обставини є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності в зв'язку з малозначністю вчиненого адмінправопоршення, - відповідно до ст.22 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст.1,2,3,7, 22,33,245, 251, 280,287 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №218183 від 21.07.2018 року, винесену поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Кроль Юрія Івановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122 ч.1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122 ч.1 КУпАП, в зв'язку із малозначністю вчиненого адмінправопорушення та обмежитись щодо нього усним зауваженням.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122 ч.1 КУпАП, - закрити.

У решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючаО. А. Восковська