Справа № 537/1964/18
Суддя: Зоріна Д. О.
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження: 2-а/537/66/2018
Справа № 537/1964/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Мєняйлові О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №109750 по справі про адміністративне правопорушення від 02 травня 2018 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02 травня 2018 року відповідачем відносно нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №109750 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. за порушення частини 2 статті 122, частини 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суттю правопорушення зазначено те, що ОСОБА_1 02 травня 2018 року о 20 год. 10 хв. в місті Кременчуці по вулиці Шевченка, будинок 46, керував автомобілем Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1, будучи непристебнутим ременем безпеки та під час руху користувався засобом звязку, тримаючи його в руці. Оскаржувану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вважає, що був зупинений інспектором патрульної поліції безпідставно, та в процесі спілкування у останнього склалося упереджене ставлення до позивача. Позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить інформації про докази вчинення ним правопорушення, доказів фотофіксації порушення Правил дорожнього руху надано не було, свідки не залучалися. ОСОБА_1 вказує, що з доводами відповідача про вчинення правопорушення він не погодився, однак його пояснення не було враховане та залучене відповідачем до матеріалів справи. Таким чином, як вказує позивач, відповідач не дав йому можливості скористатися правами, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення у повному обсязі. За викладених обставин позивач і звернувся до суду з адміністративним позовом для захисту своїх порушених прав та інтересів.

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні пояснив, що був зупинений інспектором патрульної поліції ОСОБА_3, після чого до нього підійшов інспектор Ломоносов Р.М. та пояснив причину зупинку, а саме те, що водій не був пристебнутий паском безпеки, а також під час руху автомобіля розмовляв по мобільному телефону. ОСОБА_1 заперечує наведений інспектором поліції факт порушення правил дорожнього руху, оскільки такі не мали місце, у звязку із чим вважає відсутнім в своїх діях склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник позивача, ОСОБА_1 - ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та вважала, що відповідачами не наданого належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушень, зазначених в постанові серії ВР №109750 від 02 травня 2018 року.

Відповідач, інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2, в судовому засіданні просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі з тих підстав, що позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 122, частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки останній 02 травня 2018 року о 20 год. 10 хв. В місті Кременчуці по вулиці Шевченка, будинок 46, керував автомобілем Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1, будучи непристебнутим ременем безпеки та під час руху користувався засобом звязку, тримаючи його в руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України. Відповідач зазначив, що ним дотримано процедуру щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення, інспектор діяв в межах наданих законом повноважень.

Представник відповідача, Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, оскільки вважає, що відповідачем було правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 122, частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Окрім того, на її думку, інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 було дотримано процедуру винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, він діяв в межах наданих законом повноважень.

Вислухавши пояснення позивача, ОСОБА_1, та його представника ОСОБА_4, відповідача, інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, представника відповідача, Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5, ретельно вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

02 травня 2018 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2, було винесено постанову серії ВР № 109750 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушень, передбачених частиною 2 статті 122, частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із вказаної вище постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 02 травня 2018 року о 20 год. 10 год. по вулиці Шевченка, будинок 46, в місті Кременчуці, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1, будучи непристебнутим ременем безпеки та під час руху користувався засобом звязку, тримаючи його в руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги пунктів 2.3, 2.9 Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Підпунктом «в» пункту 2.3 Правил дорожнього руху України, що діяв до 11 липня 2018 року, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Також, згідно із підпунктом «д» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідальність, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Також, згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачами як доказ вчинення позивачем правопорушення надано до суду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які пояснили, що водій автомобіля Хонда Аккорд, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Шевченко в напрямку вулиці Красіна, користувався мобільним звязком та не був пристебнутий паском безпеки.

Однак, суд не приймає як допустимі докази в розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені письмові пояснення свідків, оскільки, як вбачається з письмових матеріалів справи та підтверджено в судовому засіданні, останні є співробітниками Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції.

Окрім того, згідно пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, він був зупинений інспектором патрульної поліції ОСОБА_3, який водночас являється свідком по справі про адміністративне правопорушення.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про можливість упередженості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 при наданні пояснень стосовно події адміністративного правопорушення, у звязку із чим вважає їх пояснення недопустимими доказами в розуміння положень статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які інші письмові, електронні докази, які підтверджують факт вчинення позивачем зазначених у протоколі правопорушень. Факт відсутності інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушень, зазначених в постанові серії ВР №109750, також підтверджено відповідачем, інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, в судовому засіданні.

Таким чином, відповідачами не надано суду доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених частиною 2 статті 122, частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, як наслідок, правомірності винесеного рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

Окрім вказаного, суд звертає увагу на те, що відповідачами не доведено також факт дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 5 статті 121 та частиною 2 статті 122 цього Кодексу, розглядають та накладають стягнення органи Національної поліції.

Статтею 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу; головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Порядок оголошення постанови по справі про адміністративне правопорушення і вручення копії постанови передбачений статтею 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналізуючи вищезазначені положення чинного законодавства, а саме статті 222, 279, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не звільняє посадову особу, що її розглядає, від дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення і складання постанови, передбаченої чинним законодавством.

Однак, відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення і складання постанови відносно ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також факт дотримання інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, та, як наслідок, правомірності притягнення позивача до відповідальності, у звязку із чим суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог останнього в частині скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, у звязку із чим вони підлягають задоволенню.

Вимогу позивача щодо визнання постанови серії ВР № 109750 від 02 травня 2018 року протиправною, суд вважає такою, що задоволенню не підлягає, оскільки вказані повноваження місцевого загального суду як адміністративного не передбачені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 72, 74, 77, 139, 244, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 121, 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса проживання: 39600, АДРЕСА_1) до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 (службова адреса: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, будинок 3), Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, будинок 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову серії ВР №109750, винесену 02 травня 2018 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в іншій частині залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.О. Зоріна