Справа № 826/9563/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 липня 2018 року №826/9563/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., здійснюючи відкритий судовий розгляд адміністративної справи

за позовомтовариства обмеженою відповідальністю "СТ Профі Груп"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2017 №,
а участю:

представника позивача - Шрамко С.М.,

представника відповідача - Черевичної В.О.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 30 липня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТ Профі Груп" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2017 №.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 06.07.2017 №102/26-15-14-07-02-10/34679268, прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 №. Так позивач наполягав на тому, що здійснені ним господарські операції з контрагентами є реальними, а висновки, що містяться в акті перевірки ґрунтуються лише на припущеннях контролюючого органу, які не підтверджуються об'єктивними даними та суперечать діючому законодавству України.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що висновки акта перевірки від 06.07.2017 №102/26-15-14-07-02-10/34679268 є обґрунтованими та правомірними. Так, відповідач посилається на наявність показань ОСОБА_4, яка була директором контрагента позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд», щодо її непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності товариства. Таким чином, перевіркою товариства з обмеженою відповідальністю «СТ Профі Груп» не встановлено реальності здійснення господарських операцій по взаємовідносинах із зазначеним контрагентом. Враховуючи наведене, відповідач зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 № є правомірними та не підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Під час судового розгляду справи оголошувалась перерва, а також, розгляд справи відкладався відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "СТ Профі Груп" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, у тому числі під час проведення фінансово-господарських операцій з товариством з обмеженою відповідальністю «Печерськстрой» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд» за період з 01.10.2015 по 12.04.2017.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю "СТ Профі Груп", зокрема, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: занижено податок на додану вартість в загальній сумі 141 298, 00 грн.

За наслідками перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 06.07.2017 №102/26-15-14-07-02-10/34679268 (далі - акт перевірки) та прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" у розмірі 176 622, 50 грн., у тому числі: 141 298, 00 грн. - основний платіж, та 35 324, 50 грн.- штрафні (фінансові) санкції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТ Профі Груп" не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий Кодекс України.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку; для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з акта перевірки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 06.07.2017 №102/26-15-14-07-02-10/34679268, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на те, що оформлення товариством з обмеженою відповідальністю «СТ Профі Груп» первинних документів, пов'язаних із здійсненням господарських операцій з товариством з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд» було проведено без наміру здійснення господарської діяльності, реальною метою є надання фінансових послуг, безтоварних операцій. Контролюючий орган дійшов висновку, що реальність здійснення господарських операцій підприємством постачальником належним чином документально не доведена, а тому у позивача були відсутні підстави для декларування витрат по операціях з придбання товарів у товариства з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд». Також зазначено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд» декларації з податку на прибуток за 2015 та 2016 роки до контролюючого органу не подавало.

Як вбачається з матеріалів справи, товариством з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд» (виконавець) в особі директора ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «СТ Профі Груп» (замовник) в особі директора Крамарчук Тетяни Сергіївни було укладено договір про надання послуг від 19.11.2015 №62, відповідно до умов якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги: електромонтажні роботи, будівельні роботи, а замовник зобов'язується прийняти ці роботи та оплатити їх.

Так, в акті перевірки контролюючим органом зазначено, що відповідно до даних журналу-ордеру по бухгалтерським рахункам 63 «Розрахунки з постачальниками» товариства з обмеженою відповідальністю «СТ Профі Груп», вартість отриманих послуг по контрагенту - товариству з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд», були віднесені позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2015 рік у сумі 706 492, 0 грн. При цьому, оплата за отримані послуги товариством з обмеженою відповідальністю «СТ Профі Груп» не проводилась. Станом на 12.04.2017 кредиторська заборгованість по розрахункам із зазначеним контрагентом становила 847 790, 00 грн.

Суд зазначає, що позивачем стосовно відносин з товариством з обмеженою відповідальністю «СТ Профі Груп» було надано до суду лише копію договору від 19.11.2015 №62 та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг). Проте, позивачем не було надано жодних платіжних доручень, банківських виписок по рахунках, що відображають розрахунки з товариством з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд», згідно з вище зазначеним договором надання послуг, не надано карток балансових рахунків, інших первинних документів бухгалтерського та податкового обліку стосовно взаємовідносин позивача з товариством з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд» за період з 01.10.2015 по 12.04.2017. Доказів неможливості надання цих доказів, позивачем суду також не надано.

Крім того, суд звертає увагу на наявність в матеріалах справи протоколу допиту директора товариства з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд» ОСОБА_4 в межах матеріалів кримінального провадження №0000117, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 27 та частиною третьою статті 212 Кримінального Кодексу України. Так, по суті поставлених запитань, свідок ОСОБА_4 зазначила, що з метою отримання грошової винагороди вона зареєструвала на своє ім'я товариство з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд», без мети здійснення фінансово-господарської діяльності. Для чого створювалось зазначене товариство, чим займалось та де знаходилось ОСОБА_4 не відомо. Контрагенти, покупці та постачальники товариства їй також невідомі, документи по взаємовідносинам з ними вона не підписувала та не складала. Податкову-фінансову звітність товариства з обмеженою відповідальністю «Кордон Трейд» вона не складала, не підписувала та не подавала до контролюючого органу.

З огляду на зазначене, суд враховує позицію Верховну суду, викладену у постанові від 16.01.2018 №2а-7-75/12/2670 а саме, Верховний суд дійшов висновку, що всі первинні документи контрагента є неналежними, якщо вони підписані особою, яка значилась як засновник та директор товариства, проте фактично ніякого відношення до вказаного підприємства не мала, фінансово-господарською діяльністю не займалася, адміністративно - розпорядчі функції керівника підприємства не виконувала, якщо це встановлено в межах розслідування кримінальної справи, порушеної за фактом вчинення злочинів, передбачених частиною 2 статті 205 частиною 1, частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України.

Також суд приймає до уваги позицію Верховного суду, викладену в постанові від 23.01.2018 у справі №826/7047/13-а, де зазначено, що сам факт порушення кримінальної справи не вказує на наявність обставин, які не потребують доказування, разом з тим, зазначені обставини підлягають врахуванню з огляду на те, що в податкових накладних, прийнятих до обліку, з цими контрагентами, зазначені прізвища саме цих осіб.

Позивач не надав суду доказів того, що документація на підтвердження господарської діяльності між позивачем та "Кордон Трейд" була підписана іншими особами, ніж ОСОБА_4, крім того, позивачем взагалі не було надано суду документів які б засвідчували реальний факт здійснення господарських відносин між позивачем та контрагентом.

Таким чином, за сукупністю вищевказаних фактів, перевіркою не підтверджено реальності проведення господарських операцій позивача з товариством з обмеженою відповідальністю " Кордон Трейд".

Проаналізувавши наведене в сукупності, суд погоджується з висновками Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо порушення позивачем норм податкового законодавства України та вважає їх обґрунтованими, а винесене на їх підставі податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 № - правомірним.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текс рішення виготовлено 31.07.2018.