Справа № 263/819/18
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/819/18
Провадження № 2-а/263/270/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Кулика С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ребеко О.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Чеканенко Ольги Василівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 31 грудня 2017 року серії АР № 878512, винесеної інспектором роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Чеканенко О.В. про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об'єктивного з'ясування інспектором обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Позивач зазначив, що не заперечував наявність несправності на його автомобілі, яка полягала в тому, що в темний час доби в нього не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, проте з цього приводу він пояснив поліцейським, що така несправність виникла раптово під час руху автомобіля і він про неї не знав. Подальший рух був обумовлений необхідністю доїхати до місця стоянки або ремонту, що передбачено правилами дорожнього руху та виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності. Проте його пояснення не були взяті до уваги під час складання оскаржуваної постанови. Окрім того, текст постанови складений нерозбірливо, неможливо встановити, які саме вимоги ПДР були ним порушені. Заперечував факт порушення правил дорожнього руху, вказував на відсутність будь-яких доказів порушення правил дорожнього руху.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи міститься заява представника позивача - адвоката ОСОБА_3, про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмовий відзив, в якому зазначив про законність своїх дій при розгляді справи та складані постанови відносно ОСОБА_1, який в порушення правил дорожнього руху 31.12.2017 року близько 21 год. 34 хв. керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1, з технічною несправністю, а саме: не працювала ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив п. 31.4.3 в ПДР України. Також представив диск із відеозаписом обставин подій з місця пригоди. Просили справу розглянути за відсутності відповідача та його представника.

Оскільки в судове засідання не прибули сторони, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 31.4.3в) Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей зовнішніх світлових приладів, зокрема, у разі, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Разом з тим п. 31.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Судом встановлено, що 31 грудня 2017 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 878512 інспектором роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Чеканенко О.В. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КпАП України, а саме за те, що він 31.12.2017 року близько 21 год. 34 хв. керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1, з технічною несправністю, а саме: не працювала ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив п. 31.4.3 в) ПДР України, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачеві слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єктивну та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила користування транспортним засобом в сфері дорожнього руху шляхом порушення вимог п. 31.4.3 в) ПДР України, якими водієві забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності технічних несправностей зовнішніх світлових приладів, зокрема, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КУпАП. Зокрема такими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Так, на представленому відповідачем відеозаписі з нагрудної камери інспектора поліції записано лише момент спілкування інспектора з позивачем після зупинки його автомобіля. При цьому детального визнання порушення правил дорожнього руху, яке відображено в постанові, з боку позивача не висловлювалось, останній не заперечував наявність технічної несправності, проте зазначив, що про несправність не знав, адже рухався по освітленим вулицям міста і не помітив, що не горить ліва фара ближнього світла. Окрім того, зазначив, що йому необхідно доїхати до місця стоянки, щоб усунути вказану несправність, що прямо передбачено Правилами дорожнього руху України. Дані обставини викладені також у позові ОСОБА_1 З огляду на викладене надати оцінку обставинам можливого правопорушення та, відповідно, законності винесення постанови працівником поліції у суду об'єктивної можливості немає.

Окрім того, на відеозапис зафіксовано лише розмову позивача з патрульним, який не складав оскаржувану постанову. Саме розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання оскаржуваної постанови на відеозапису немає, оскаржувану постанову складено інспектором, яка на відеозапису з водієм ОСОБА_1 не спілкувалася.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не було, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених статтею 251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не надав, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Круючись ст. ст. 2,9,242-246 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Чеканенко Ольги Василівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 878512 від 31 грудня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КпАП України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя С.В.Кулик