Справа № П/811/1544/17
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2018 рокусправа № П/811/1544/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

суддя - доповідач: Олефіренко Н.А.

судді: Білак С.В., Шальєва В.А.,

за участю секретаря судового засідання:Лащенко Р.В.

За участю представників:

Позивача - Дьяченко А.А.

Відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Електро-Актив", Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 р. (суддя Р.І. Брегей) в адміністративній справі № П/811/1544/17 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Електро-Актив" до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Електро-Актив» звернулося до Головного управління Державної фіскальної служби у кіровоградській області з позовом в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16 серпня 2017 року, якими збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 50 361 грн. і накладено штрафну санкцію - 12 590 грн. та збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 100 800 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що в період з 18.07.2017 року по 31.07.2017 року представниками відповідача проведено планову виїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати податків та зборів а також дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2016 року. Твердження перевіряючих щодо уцінки товару є безпідставними, оскільки придбані товари і послуги замовлялись товариством для власних потреб тобто для використання у господарській діяльності без мети реалізації в подальшому. Крім того, позивач зазначає про правомірне включення коштів стосовно їх придбання до витрат відповідного звітного періоду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 16 серпня 2017 року, яким товариству з додатковою відповідальністю "Електро-Актив" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 50361 грн. і накладено штрафну санкцію - 12 590 грн. В іншій частині позову відмовлено.

З апеляційною скаргою до суду звернувся позивач товариство з додатковою відповідальністю "Електро-Актив", в якій зазначив, що відповідно до висновків акту перевірки, відповідачем визначено заниження результатів оподаткування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 560 000 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 560000 грн. Підставою для таких висновків зазначено пп134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України у зв'язку з відсутністю факту отримання доходу від реалізації об'єктів, придбаних у фізичної особи-підприємця. Апелянт звертає увагу на те, що відповідач визначив безпідставність формування витрат по рядку 2180 «інші операційні витрати» у сумі 560000 грн. та заниження фінансового результату до оподаткування за 20158 рік на суму 560000 грн. виключно за відсутності факту отримання доходу від реалізації визначених об'єктів, які придбані у фізичної особи-підприємця. Апелянт зазначає, що придбання зазначених товарів було здійснено для власних потреб, первинними документами підтверджено факт постачання та оплати товарів на зазначену суму, проте суд першої інстанції не навів висновку тому, що навіть за змістом акту перевірки, відповідачем визнається факт відсутності отримання доходу від реалізації спірного товару. На підставі зазначених обставин, апелянт зазначає, що при відсутності доказів щодо віднесення позивачем витрат до ДТ 902, судом першої інстанції безпідставно послався на приписи пп14.1.138 п.14.1 ст.14 та п138,2 ст.138 ПК України.

За результатами апеляційного перегляду справи просить скасувати частково рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року і ухвалити нове рішення в частині визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.08.2017 року №.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Також на рішення суду першої інстанції з апеляційною скаргою звернувся відповідач - Головного управління Державної фіскальної служби у кіровоградській області, який зазначив про проведення позивачем інвентаризації товару, під час занизив його вартість, не маючи на те права. Разом з тим, вказує, що придбання офісних меблів не спрямовувалось на отримання доходу, оскільки вони не реалізовувались, а тому кошти на їх купівлю не можна включати до витрати, а тому, на думку податкового органу, зазначені порушення призвели до заниження податкових зобов'язань з податків на прибуток та додану вартість.

За результатами апеляційного перегляду справи просив скасувати повністю рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено та підтверджено матеріалами справи, в період з 18.07.2017 року по 31.07.2017 року представниками відповідача проведено планову виїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати податків та зборів а також дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2016 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №286/11-28-14-02/35720484 від 04.08.2017 року.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на прибуток у розмірі 100800 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у розмірі 50 361 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 12 590 грн.

З матеріалів справи встановлено, 24.08.2015 року між товариством з додатковою відповідальністю "Електро-Актив" (покупець) та ФОП Самодін М.В. (продавець) укладено договір купівлі-продажу меблів. На підставі договору для власних потреб було замовлено товар на загальну суму 313 394 грн.

25 серпня і 30 вересня того ж року продавець склав рахунок-фактуру та видаткову накладну на суму 313394 грн.

Відповідно до товарно-транспортної накладної №182 від 30 вересня 2015 року товар поставлено позивачу, та поставлено останнім на облік.

Крім того, 11 вересня 2015 року між товариством з додатковою відповідальністю "Електро-Актив" (покупець) та ФОП Самодін М.В. (виконавець) уклали договір надання послуг (моделювання, монтаж та збірка меблів).

12 жовтня того ж року продавець склав рахунок-фактуру на суму 450000 грн.

На виконання умов зазначених договорів позивачем перераховано кошти згідно платіжних доручень.

01 грудня 2015 року Товариством складено акт щодо приймання-передачі виконання робіт.

Отже, позивач придбав меблі і послуги з їх виготовлення у 2015 році на загальну суму 560000 грн.

Оскільки меблі придбавалися для потреб юридичної особи, витрати на придбання меблів і послуг з їх виготовлення включені до фінансового результату господарської діяльності за 2015 рік ("інші операційні витрати").

Згідно наказу від 14 грудня 2015 року №8 позивачем вирішено провести наступного дня інвентаризацію основних засобів за групою 6 "Інструменти, прибори і інвентар".

Згідно інвентаризаційного опису від 15 грудня 2015 року товар не уцінявся.

Позиція податкового органу щодо податку на прибуток обґрунтована тим, що враховуючи відсутність факту отримання доходу від реалізації набору складських конструкцій з встановленням у кількості 1 шт, робіт з проведення замірів, розробки моделі виробу, монтаж, збірка шафів придбаних у фізичної особи підприємця, позивачем безпідставно сформовано витрати по рядку 2180 «інші операційні витрати» в сумі 560000 грн. та занижено фінансовий результат до оподаткування за 2015 рік на суму 560000грн. чим порушено вимоги пп134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України. Крім того, щодо податку на додану вартість, позиція податкового обґрунтована тим, що перевіркою встановлено, що товариство позивача у грудні 2015 року на підставі наказу від 14.12.№8 провело інвентаризацію за результатами якої виявлено товари, що підлягають уцінці на суму 251803,17 грн., а тому підприємством занижено зобов'язання на суму 50 361 грн, в тому числі за грудень 2015 року на суму 50361грн. в порушення пп189.1 ст.189 п.198.5 ст.198.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що доводячи правомірність рішення, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість, у податкового органу виник обов'язок довести, що мала місце інвентаризація товару, під час котрої його уцінили безпідставно чи з порушенням правил. Відповідачем не доведено факту проведення, натомість позивач відповідно до інвентаризаційного опису довів, що вартість товару не зазнала змін, тому, податкове-повідомлення рішення з податку на додану вартість прийнято необґрунтовано. Стосовно податкового повідомлення-рішення з податку на прибуток, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство могло зменшувати фінансовий результат до оподаткування за 2015 рік не за рахунок коштів, які сплачені за придбання основних засобів, а лише за рахунок амортизації. Тому податковий орган зробив правильний висновок про завищення позивачем витрат, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Склад валових витрат та порядок їх визначення ст.ст.138, 139 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу

Необхідною умовою для включення понесених витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат є наявність зв'язку товарів (робіт, послуг) з господарською діяльністю підприємства. Придбання таких товарів (робіт, послуг) повинно бути складовою частиною діяльності особи, що направлена на отримання доходу.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, 24.08.2015 року між товариством з додатковою відповідальністю "Електро-Актив" (покупець) та ФОП Самодін М.В. (продавець) укладено договір купівлі-продажу меблів. На підставі договору для власних потреб було замовлено товар на загальну суму 313 394 грн.

25 серпня і 30 вересня того ж року продавець склав рахунок-фактуру та видаткову накладну на суму 313394 грн.

Відповідно до товарно-транспортної накладної №182 від 30 вересня 2015 року товар поставлено позивачу, та поставлено останнім на облік.

Також, 11 вересня 2015 року між товариством з додатковою відповідальністю "Електро-Актив" (покупець) та ФОП Самодін М.В. (виконавець) уклали договір надання послуг (моделювання, монтаж та збірка меблів).

12 жовтня того ж року продавець склав рахунок-фактуру на суму 450000 грн.

На виконання умов зазначених договорів позивачем перераховано кошти згідно платіжних доручень.

01 грудня 2015 року Товариством складено акт щодо приймання-передачі виконання робіт.

Отже, позивач придбав меблі і послуги з їх виготовлення у 2015 році на загальну суму 560000 грн.

Оскільки меблі придбавалися для потреб юридичної особи, витрати на придбання меблів і послуг з їх виготовлення включені до фінансового результату господарської діяльності за 2015 рік ("інші операційні витрати").

Реальність надання послуг, отримання, підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи первинними документами

Вказані договори були укладені для здійснення господарської діяльності шляхом облаштування офісного приміщення Товариства .

Колегія суддів зазначає, що послуга є дією, результат якої споживається в процесі її виконання. Послуга за своєю природою є виконаною у результаті її споживання, тобто отримання замовником послуги корисного ефекту, а отже умови, визначені в договорі, як момент виконання зобов'язань з надання послуг є між собою нерівнозначними, не розкривають порядок розрахунку її вартості, а також не передбачають умов, коли така послуга вважається неналежною.

Подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій за укладеними договорами, а понесені позивачем витрати шляхом вибуття безготівкових коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості придбаного товару, виконаних робіт та наданих послуг) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

У ПКУ не передбачено для цілей податку на прибуток коригування фінансового результату до оподаткування на суми проведених уцінок та/або дооцінок запасів. Такі операції, відображені в бухгалтерському обліку, залишаються без змін і впливають на об'єкт оподаткування.

При придбанні запасів весь податковий кредит відображаєте в декларації ( ст. 198 ПКУ), зрозуміло, за умови реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Уцінка запасів на базу оподаткування ПДВ не впливає

Слід звернути увагу, що уцінку товарів, продукції, ТМЦ проводиться для досягненняе рівня ціни можливої реалізації.

При цьому податковим органом не доведено мету позивача щодо реалізації придбаних меблів. При цьому, коригування фінансового результату до обкладення податком на прибуток на різницю проведеної уцінки та/або дооцінки запасів не передбачено.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки Товариство придбало меблі і послуги з їх виготовлення для власного використання, то це не може призводити безпосередньо до отримання доходу. Кошти щодо їх придбання направлені на купівлю основних засобів.

При цьому, суд першої інстанції помилково вдався до аналізу п. 138.2 статті 138 ПК України якою визначено, що фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті та дійшов безпідставного висновку, що Товариство могло зменшувати фінансовий результат до оподаткування за 2015 рік не за рахунок коштів, які сплачені за придбання основних засобів, а лише за рахунок амортизації.

Таким чином, колегія суддів ставиться критично до обставин викладених в апеляційній скарзі відповідача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Електро-Актив" - задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2018 р. в адміністративній справі № П/811/1544/17 - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "Електро-Актив" - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16 серпня 2017 року № якими збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 50 361 грн. і накладено штрафну санкцію - 12 590 грн., та № яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 100 800 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але касаційному оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 03.08.2018 року.

Суддя - доповідач: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва