Справа № 813/820/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 813/820/18

07 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Витвицька В.П.,

за участю:

представники позивача ОСОБА_1,

представник відповідача Андріїв М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Львівській області, у якій просить суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.12.2017 № та від 01.12.2017 № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управління ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на дохід фізичних осіб та військового збору. У результаті перевірки складено акт від 14.11.2017 № 1982/ 13-01-13-10/ відповідно до якого ОСОБА_3 порушила вимоги Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями) та Закону України від 28.12.2014 № 74-V-II "Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", а саме: несвоєчасно подала податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016, занизила податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого дарунку у вигляді грошових коштів. Зазначає, що вартість спадкового майна становила 1483225,32 грн. Вказана спадщина, у тому числі складалася із грошових коштів та вкладів у золоті у АТ «Банк «Фінанси та кредит» на загальну суму 617626,03 грн. У зв'язку із введенням у АТ «Банк «Фінанси та кредит» тимчасової адміністрації, 12.04.2016 ОСОБА_3 отримано відшкодування у розмірі 200000 грн через банк агент ПАТ АК «Південний». Таким чином, сума неотриманого доходу від спадщини грошових коштів та в золоті у АТ «Банк «Фінанси та кредит» становить 417626,03 грн. Вважає розрахунок податкового органу невірним, а податкові-повідомлення рішення протиправними та такими, підлягають скасуванню,

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 29.03.2018 (вх. № 8408), в якому зазначає, що 28.07.2017 до Залізничної ОДПІ (Франківське відділення) ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_3 подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій задекларовано суму доходу, отриманого у спадщину у розмірі 868724,00 грн та самостійно визначено суму, що підлягає сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб - 43436,20 грн та військового збору - 13030,86 грн. Однак, відповідно до відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів та утриманих з них датків (за формою № 1 ДФ) та листа приватного нотаріуса Кулиняка І.Я. від 29.06.2017 № 527/01-16 платник податків-фізична особа ОСОБА_3 у періоді з 01.01.2016 по 31.12.2016 отримала в спадщину від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення нерухоме майно на суму 152035,00 грн та грошові кошти в сумі 1331190,32 грн, що відображено в податковому розрахунку (форма № 1 ДФ) за ознакою « 114 - дохід, отриманий у спадщину чи дарунок», в загальній сумі 1483225,32 грн. Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_3 вимог пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164, п. 179.2 ст. 179, пп. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних Положень Податкового кодексу України, що призвело до заниження загального річного оподаткованого доходу у розмірі 614501,32 грн та відповідно до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 30725,07 грн та військового збору на суму 9217,52 грн, відтак оскаржені податкові повідомлення-рішення винесені правомірно і підстав для їх скасування немає.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила та просила у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Головним управління ДФС у Львівській області у період з 13.11.2017 по 14.11.2017 проведено документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, про що складено акт від 14.11.2017 № 1982/13-01-13-10/.

Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем:

- пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164, п. 167.2 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в сумі 30725,07 грн;

- п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасного подання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- пп.1.1, пп. 1.2, пп. 1.3, п.16 -1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, в результаті чого донараховано військового збору за 2016 рік на загальну суму 9217,52 грн.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 01.12.2017 винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 38406,34 грн;

- № збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 11521,90 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався такими нормами законодавства.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 6.1 статті 6 ПК України встановлено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 164.2.10 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Відповідно до підпункту174.2.2 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 зазначеного Кодексу.

Згідно з п. 167.2 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування щодо доходу.

Відповідно до п. 174.4 ст. 174 ПК України нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Згідно з п. 174.3 ст. 174 ПК України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, і зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини.

Відповідно до підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 01 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Окрім того, згідно пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Фізичні особи за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб є 2015 рік.

Як вбачається з акту, перевіркою своєчасності подання звітності, достовірності, повноти нарахування і сплати належних сум податків до бюджету встановлено, що фізичною особою ОСОБА_3 подано до Залізничної ОДПІ (Франківське відділення) ГУ ДФС у Львівській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік у вигляді вартості успадкованого чи отриманого в дарунок майна у розмірі 868724,00 грн.

Відповідно до відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів приватний нотаріус Кулиняк І.Я. відобразив у податковому розрахунку суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (за формою № 1 ДФ) за перший квартал 2016 року нарахований дохід в розмірі 1483225,32 грн платнику податків-фізичій особі ОСОБА_3 за ознакою « 114 - дохід, отриманий у спадщину (дарований) від фізичної особи , що не є членом сім'ї першого ступення споріднення.

Приватним нотаріусом Кулиняк І.Я. листом від 29.06.2017 № 527/01-16 підтверджено оформлення спадщини від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна ОСОБА_3 на загальну суму 1483225,32 грн.

ОСОБА_3 подала до контролюючого органу декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій задекларовано суму доходу, отриманого у спадщину у розмірі 868724,00 грн та визначено суму, що підлягає сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб - 43436,20 грн та військового збору - 13030,86 грн.

Позивач не заперечує, що приватним нотаріусом Кулиняк І.Я. видані свідоцтва на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 267, № 357, № 489, № 575 на нерухоме майно на суму 152035,00 грн та на грошові кошти у сумі 1331190,32. Загальна сума 1483225,32 грн.

Однак, судом встановлено, що вказана спадщина, у тому числі, складалась з із грошових коштів і вкладів у золоті в АТ «Фінанси та кредит» на загальну суму 617626,03 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 № 230 розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

12.04.2016 ОСОБА_3 отримано відшкодування в розмірі 200000 грн через банк агент ПАТ АБ «Південний».

Таким чином, сума не отриманого доходу позивача від спадщини грошових коштів та вкладів в АТ «Фінанси та кредит» становить 417626,03 грн (617626,03 грн - 200000 грн).

Оскільки визначальною ознакою доходу платника податку є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі та приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не отримувала дохід в повному обсязі, з якого мав би бути сплачений податок за звітний 2016 рік.

Згідно квитанції від 07.07.2017 № 24 позивач сплатила податок з доходів фізичних осіб у розмірі 56467,06 грн та згідно квитанції від 31.07.2017 № 62 сплатила військовий збір у розмірі 12897,50 грн.

Отже, відповідач протиправно дійшов висновку про порушення позивачем положень Податкового кодексу України щодо обов'язку фізичної особи - платника податків задекларувати дохід за 2016 рік, що підлягає оподаткуванню, у даному випадку на суму 417626,03 грн та про заниження суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2016 рік на загальну суму 30725,07 грн.

Таким чином, враховуючи, що позивач виконала свій обов'язок зі сплати відповідного податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб та військового збору за наслідками прийняття у спадщину майна, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення рішення від 01.12.2017 № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704,80 грн підлягає стягненню на користь позивача з ГУ ДФС у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 9, 242- 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 01.12.2017 № та № .

3. Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.08.2018.

Суддя Костецький Н.В.