Справа № 817/1213/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2018 року м. Рівне №817/1213/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник Тарасюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та стягнення компенсації,

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при звільненні, в сумі 8390,60грн. та стягнення з відповідача на користь позивача вказаної компенсації. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебував на військовій службі та знаходився на повному речовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ). З 15.04.2016 позивача було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я, а з 16.05.2016 виключено із списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення. Позивач зазначає, що при звільненні відповідач мав компенсувати йому вартість неотриманого речового майна в сумі 46614,47грн. 14.03.2017 відповідач перерахував на картковий рахунок позивача грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна в меншій сумі, а саме 37524,65грн., після утримання з вказаної компенсації податку з доходів фізичних осіб в сумі 8390,60грн. та військового збору в сумі 699,22грн. Однак, згідно з пунктами 2-5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, відповідач одночасно з виплатою грошової компенсації за неотримане речове майно мав виплатити позивачу компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб, що були утримані з вказаної виплати. З огляду на зазначене, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо виплати компенсації суми податку на доходи фізичних осіб, за наслідками розгляду яких отримував відповіді відповідача, що вказана компенсація буде перерахована на його картковий рахунок після надходження відповідних коштів на реєстраційний рахунок військової частини. У зв`язку з невиплатою відповідачем компенсації суми податку з доходів фізичних осіб позивач звернувся до Державної установи «Урядовий контакт центр», Комітету Верховної Ради з питань запобігання і протидії корупції, Комітету Верховної Ради України у справах ветеранів, учасників бойових дій, учасників антитерористичної операції та людей з інвалідністю, Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони. На свої звернення позивач отримав листи від Військової частини НОМЕР_3 від 25.01.2018 за №116/10/2/3/677 та від 30.03.2018 за №116/10/2/3/74, із змісту яких слідує, що компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат одержаних військовослужбовцями, здійснюється тільки під час проходження ними військової служби і тому компенсувати суму податку з доходів фізичних осіб, утриману з позивача після звільнення зі служби, немає підстав. Дії відповідача щодо не виплати йому компенсації суми утриманого податку на доходи фізичних осіб позивач вважає протиправними, оскільки військовослужбовець. звільнений з військової служби, має право на своєчасне, належне грошове забезпечення, яке повинно бути виплачене на дату звільнення його служби, при цьому сума податку з доходів фізичних осіб спрямовується виключно на виплату компенсації втрат доходів цієї категорії громадян. З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду 07.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду подав клопотання, в якому просив відкласти судовий розгляд справи або розглянути справу без його участі у разі, якщо суд дійде до переконання про відсутність підстав для відкладення судового розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Свої заперечення обґрунтував тим, що Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, не поширює свою дію на позивача, оскільки на момент виплати йому грошової компенсації вартості неотриманого речового майна та утримання з нього податку на доходи фізичних осіб, останній не перебував на військовій службі.

Відповідно до частин першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 КАС України, відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу на посаді старшого інженера-дослідника 484 літаючої авіаційно-технічної лабораторії і знаходився на речовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ). Вказане не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні.

Позивача звільнено з військової служби відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я), що підтверджується витягом із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.04.2016 №156.

16.05.2016 згідно з наказом №110 Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) позивача виключено зі списку особового складу військової частини та направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату, Рівненської області.

Згідно з довідкою військової частини пп НОМЕР_2 від 17.05.2016 №1/16, вартість речового майна, що належало видати позивачу, становила 46614,47грн.

14.03.2017 відповідач здійснив виплату позивачу грошової компенсації вартості неотриманого речового майна шляхом перерахування на його картковий рахунок коштів в сумі 37524,65грн. з урахуванням утриманих при її виплаті податку з доходів фізичних осіб в сумі 8390,60грн. та військового збору в сумі 699,22грн. Вказане не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні.

Листами від 30.06.2017 за №1780/2 та від 31.10.2017 за №101/467 відповідач повідомив позивачу, що військовою частиною надіслані заявки до Начальника тилу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про виділення додаткових коштів за КПКВ 2101020 за загальним фондом в сумі 8390,60грн., тому належна позивачу компенсація утриманого податку на доходи фізичних осіб буде перерахована на його картковий рахунок після надходження вказаних коштів на реєстраційний рахунок військової частини.

12.11.2017 позивач звернувся до Державної установи «Урядовий контакт центр» із заявою щодо вирішення питання про виплату йому спірної компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб.

За наслідками розгляду вказаної заяви Військовою частиною НОМЕР_3 надана відповідь від 23.11.2017 за №116/10/2/3/667 із змісту якої слідує, що заявки на відшкодування коштів утриманих з позивача під час виплати грошової компенсації за неотримане речове майно до речової служби тилу Командування Сухопутних військ не надходили та на сьогоднішній день відсутні, у разі надходження відповідних документів та наявності коштів утримана сума буде відшкодована позивачу відповідно до законодавства.

В подальшому з метою вирішення питання щодо виплати йому компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб позивач повторно звернувся до ДП «Урядовий контакт центр», а також до Комітету Верховної Ради з питань запобігання і протидії корупції, Комітету Верховної Ради України у справах ветеранів, учасників бойових дій, учасників антитерористичної операції та людей з інвалідністю, Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони.

На свої звернення до ДП «Урядовий контакт центр» та комітетів Верховної Ради України позивач отримав листи від Військової частини НОМЕР_3 від 25.01.2018 за №116/10/2/3/16 та від 30.03.2018 за №116/10/2/3/74 із змісту яких слідує, що компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат одержаних військовослужбовцями, здійснюється тільки під час проходження ними військової служби і тому компенсувати суму податку з доходів фізичних осіб, утриману з позивача після звільнення зі служби, немає підстав.

Не погоджуючись зі спірними діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону №2011 передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011).

Згідно з частиною першою статті 9-1 Закону №2011, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).

Так, пунктами 2, 3 Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

У відповідності до абзаців першого та третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, про те що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби.

Крім того, умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація), визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі Порядок №44).

Пунктом 2 Порядку №44 встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (п.3 Порядку №44).

За змістом пунктів 4, 5 цього Порядку, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Поряд з цим, пунктом 168.5 статті 168 Податкового Кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Суд повторює, що відповідно до вимог абзацу третього п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовці, звільнені з військової служби, мають право на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, при цьому суми податку з доходів фізичних осіб спрямовується виключно на виплату компенсації витрат доходів цієї категорії громадян. Розрахунок з даними особами на день їх звільнення зі списків особового складу військової частини повинен бути здійснений в повному обсязі.

Матеріалами справи підтверджується, що днем закінчення проходження позивачем військової служби є 16.05.2016, але виплата позивачу належної грошової компенсації неотриманого грошового майна здійснювалась відповідачем лише 14.03.2017, що не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не виплатив позивачу належну йому компенсацію суми утриманого податку з доходів фізичних осіб, виплата якої передбачена пунктом 168.5 статті 168 ПК України та Порядком №44, чим допустив протиправну бездіяльність.

Твердження представника відповідача про те, що Порядок №44 не поширює свою дію на позивача, оскільки на момент виплати йому грошової компенсації вартості неотриманого речового майна та утримання з нього податку на доходи з фізичних осіб, останній не перебував на військовій службі, суд вважає безпідставним, оскільки несвоєчасна виплата позивачу компенсації вартості неотриманого речового майна (не в день звільнення) сталася виключно з вини самого відповідача, тоді як на день звільнення позивач являвся військовослужбовцем.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Одночасно суд звертає увагу, що у позовній заяві позивачем заявлено вимогу про, зокрема визнання протиправними дій відповідача щодо не виплати йому спірної компенсації.

Однак, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 4 частини 2 статтею 245 КАС України також встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому, згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки, судом встановлений факт наявності бездіяльності з боку відповідача, то суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору у розмірі 704,80грн. відповідно до квитанції №42 від 02.05.2018, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при звільненні, в сумі 8390,60грн.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при звільненні, в сумі 8390,60грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 704,80грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

2) відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складений 13 серпня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.