Справа № 344/17074/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4425/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Богаченка С.І., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

суддя в 1-й інстанції Пастернак І.А.,

час ухвалення рішення 29.03.2018 року, 10:44 год.,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 05.04.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просив скасувати постанову серії БР №717887 від 11 грудня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: користування під час руху транспортного засобу мобільним засобом звязку. Крім того, вважає, що інспектором була порушена процедура складання та розгляду адміністративних матеріалів. Просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1, 11 грудня 2017 року о 12 год. 55 хв. у м. Івано-Франківську по вул. Івана Павла ІІ, під час руху транспортним засобом користувався засобом мобільного звязку, тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9. д ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

За цим фактом ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії БР №717887 від 11 грудня 2017 року, складеної інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Згідно з ч.2 та ч.4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.1 та ч.2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, постанова складена на місці вчинення правопорушення, як це передбачено вимогами чинного законодавства у сфері правил дорожнього руху, і негайно вручена позивачу, про що свідчить його підпис у постанові про адміністративне правопорушення,

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення процедури складання та розгляду адміністративних матеріалів, крім того, цей факт спростовується оглянутим відеозаписом з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації Verbatim DVD+R та міститься у матеріалах справи.

Щодо суті самого порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

П.2.9. д ПДР передбачає, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Ст.251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

П.9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 11 грудня 2017 року, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1, під час руху транспортним засобом у м. Івано-Франківську по вул. Івана Павла ІІ, користувався засобом мобільного звязку, тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9.д ПДР України.

Крім того, колегія суддів оглянула відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації Verbatim DVD+R та міститься в матеріалах справи (а.с.20), з якого вбачається, що інспектор поліції ОСОБА_2 пояснив позивачу ОСОБА_1 причину зупинки (користування під час руху транспортного засобу мобільним засобом звязку), а на запитання інспектора щодо наявності необхідної оборони або стану крайньої необхідності для здійснення телефонного дзвінка під час керування транспортним засобом, позивач відповів, що він не користувався засобом мобільного звязку та лише тримав його в руці, а це не є порушенням правил дорожнього руху.

Колегія суддів звертає увагу, що чинним законодавством не встановлено, який конкретно характер має носити користування засобом зв'язку, тобто заборонено будь-яке користування засобом зв'язку, у спірних правовідносинах - мобільним телефоном, тримаючи його в руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання до яких позивач не належить). При цьому за сам факт користування засобами зв'язку, тримаючи їх в руці, законодавцем передбачена відповідальність у виді штрафу, без визначення мети користування.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення не враховані всі фактичні обставини справи, оскільки на місці порушення правил дорожнього руху позивач не заперечив факт тримання телефону у руці, і це підтверджується вищезазначеним відеозаписом, що міститься в матеріалах справи.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки позивач, користуючись під час руху транспортного засобу мобільним засобом звязку, порушив вимоги п.2.9. д ПДР України, так як водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а тому дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права. Таким чином, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримано процедуру складання та розгляду адміністративних матеріалів та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 271, 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 березня 2018 року у справі № 344/17074/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий- суддя ОСОБА_4
Судді: ОСОБА_5
ОСОБА_6