Справа № 805/5056/18-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 р. Справа№805/5056/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду ЗагацькаТ.В.,

при секретарі судового засідання Скрипник К.О.,

за участю:

представника відповідача - Лещенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату єдиного внеску від 05.02.2018 № Ю-4-23,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, в якому просить суд скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № Ю-4-23 від 05.02.2018 року у сумі 1613659,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що п.9-4 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, звільняються від сплати єдиного соціального внеску з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Місцезнаходженням позивача є 85654, Донецька обл., Мар'їнський район, село Новомихайлівка, вулиця Леніна, будинок 64, позивач як платник єдиного внеску перебуває на обліку у Мар'їнській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Донецькій області. Посилаючись на те, що село Новомихайлівка, Мар'їнського району Донецької області включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, позивач вважає, що його звільнено від обов'язку щодо сплати єдиного внеску.

Окрім іншого, позивачем повідомлено, що постановами Донецького окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року №805/1195/17, від 04.12.2017 року №805/3794/17-а скасовані вимоги про сплату єдиного внеску сформовані станом на 31.12.2016 року та 31.05.2017 року відповідно.

Представник відповідача через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач відповідно до вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Зазначає, що згідно облікових даних з інформаційної системи органів доходів і зборів заборгованість позивача станом на 31.01.2018 року складала 1613659,59 грн., у зв'язку з чим було сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-4-23.

Вказує, що посилання позивача на п.9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є безпідставним, оскільки підпунктом "б" пункту 8 статті 14-1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року №1669 розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" було доповнено п.9-3. Проте, п.1 Закону України від 02.03.2015 року № 219-VIII до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464 внесено, зміни зокрема п. 9-3 в редакції Закону України № 1669 вважати п.9-4. Однак, Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесені зміни до Закону України № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", відповідно до якого втратив чинність п. 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464.

Крім цього, відповідач вважає посилання позивача на Закон України № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" як підставу скасування вимоги є безпідставним, оскільки незалежно від розповсюдження на позивача вказаних приписів, вони не звільняють органи доходів і зборів від виконання обов'язку щодо формування вимог про сплату недоїмки на підставі наданої платниками звітності.

На підставі вищевикладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2018 року відкрито провадження у справі №805/5056/18-а за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.07.2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 08.08.2018 року о 15 год. 45 хв.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у зв'язку з чим відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас" (, 85654, Донецька обл., Мар'їнський район, село Новомихайлівка, вулиця Леніна, будинок 64) зареєстровано в якості юридичної особи 30.10.2009 року, номер запису 1 034374, перебуває на обліку в Мар'їнській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (м.Курахове) як платник єдиного соціального внеску.

05.02.2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-4-23 станом на 31.01.2018 року у сумі 1613659,59 грн., в тому числі 1613489,59 грн. недоїмка та 170,00 грн. штраф (а.с. 6).

Не погодившись з винесеною вимогою, позивач звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України (а.с.26).

05.04.2018 року рішенням Державної фіскальної служби України №12141/6/99-99-11-02-02-25 скарга на вимогу про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування залишена без задоволення, а вимога без змін (а.с. 11-13).

Спірним у справі є протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 05.02.2018 року № Ю-4-23.

Згідно ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464 - VІ (далі - Закон №2464 - VІ ) платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Позивач в даних правовідносинах виступає в якості платника єдиного внеску, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI на платника єдиного внеску покладений обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 6 ст. 25 Закону № 2464-VI передбачено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 6 ст. 25 цього Закону передбачено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Аналіз наведених норм доводить, що платник повинен своєчасно та у повному обсязі сплачувати єдиний внесок. При наявності недоїмки у платника контролюючі органи мають право зараховувати сплачений єдиний внесок у рахунок погашення недоїмки за попередні періоди.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною 16 ст. 25 Закону № 2464-VI передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII).

Цим Законом (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було внесено зміни в розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI та доповнено п. 9-3 такого змісту:

Платники єдиного внеску, визначені ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Законом України від 02.03.2015 №219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII вважати пунктом 9-4.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до Закону України від 02.09.2014 №1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669 виключено.

Таким чином, положення пп.8 п.4 ст.11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", тоді як змін безпосередньо до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п.9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було.

Тобто, на теперішній час жодних рішень про виключення з чинної редакції Закону №2464-VI п. 9-4 розділу VIII прийнято не було.

Закон України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" не містить у собі інформації щодо виключення з розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI пункту 9-4.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно правових актів зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на положення ч. 1 ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від лютого 1999 року у справі №1-7/99, беручи до уваги той факт, що Законом України № 1669-VIІ на момент його прийняття було встановлено звільнення платників єдиного внеску від виконання своїх обов'язків за певних умов безпосередньо на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, суд вважає, що вказаний закон в даній частині не має зворотної дії.

Водночас, на виконання приписів Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до зазначеного розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція віднесено с.Новомихайлівка Мар'їнської району та м.Курахове (місто державної реєстрації підприємства позивача та місто розташування контролюючого органу, на обліку у якому перебував позивач на час виникнення спірних правовідносин).

Крім того, позивачем до суду наданий сертифікат (висновки) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили №6109 від 05.04.2016 року, якими позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили.

Матеріалами справи підтверджено, що містом здійснення господарської діяльності позивача як на час виникнення спірних правовідносин, так і на даний час є с.Новомихайлівка Мар'їнської району Донецької області.

Отже, наведені обставини підтверджують наявність у позивача пільг, передбачених пунктом 9-4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на обліку в податковому органі, розташованому на території проведення антитерористичної операції.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що у відповідності до приписів Закону № 2464-VIпозивач на період проведення антитерористичної операції звільнений від обов'язків платника єдиного внеску.

Також, 17.02.2017 року позивачем до контролюючого органу подану заяву відповідно до ст. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI щодо звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску, а саме нарахування, утримання, сплати єдиного внеску та подання звітності.

Як наслідок, у відповідності до приписів Закону № 2464-VI позивач на період проведення антитерористичної операції звільнений від обов'язків платника єдиного внеску.

Крім того, суд зазначає, що до складу спірної вимоги про сплату боргу зі сплати єдиного внеску включено нараховану відповідачем суму боргу за період лютий 2016 року - грудень 2017 року.

13.04.2017 року постановою Донецького окружного адміністративного суду №805/1195/17, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, скасована вимога Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 18.01.2017 року № Ю-4-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в частині недоїмки 1597128,38 грн., яка нарахована за період червень 2015 року - грудень 2016 року, штрафу в розмірі 13521,29 грн., пені в розмірі 97347, 43 грн.

04.12.2017 року постановою Донецького окружного адміністративного суду №805/3794/17, скасована вимога Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 07.06.2017 №Ю-4-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в частині недоїмки 1563918,38 грн., яка нарахована за червень 2015 року - травень 2017 року. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 року апеляційну скаргу відповідача повернуто без розгляду.

17.04.2018 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №805/1338/18 скасована вимога Головного управління ДФС у Донецькій області від 06.11.2017 року № Ю-4-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в частині недоїмки 1614370,17 грн., яка нарахована за листопад 2015 року - жовтень 2017 року. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2018 року апеляційну скаргу відповідача повернуто без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Постанови Донецького окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року №805/1195/17, від 04.12.2017 року №805/3794/17 та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.04.2018 року у справі № 805/1338/18-а набрали законної сили, отже питання щодо правомірності нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску за період червень 2015 року - жовтень 2017 року вже вирішено у судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимогу про сплату боргу від №Ю-4-23 від 05.02.2018 року в сумі 1613659,59 грн. винесено відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № Ю-4-23 від 05.02.2018 року в сумі 1613659,59 грн. підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав звільнення позивача від обов'язку своєчасної сплати єдиного внеску, у зв'язку з тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII внесені зміни до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014, суд зазначає наступне.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 внесені зміни до Закону № 2464-VI, а саме підпункт б) розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» було доповнено п. 9-3 (п. 9-4 в редакції Закону з 13.03.2015 року) змістом щодо звільнення платників єдиного внеску, визначених ст. 4 Закону № 2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669-VІI.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII внесені зміни до Закону № 1669-VII, зокрема, вилучено пп.8 п.4 ст.11 Закону № 1669-VIІ. Зазначені зміни набрали чинності з 01.01.2016.

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII внесені зміни до Закону №1669-VIІ, а до Закону №2464-VI зміни зазначеним закони не внесені.

Таким чином, положення п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VI щодо звільнення від виконання обов'язків платників єдиного внеску, встановлених ст. 6 Закону № 2464-VI є чинними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 30.01.2018 року у справі К/9901/1145/17 805/3401/16-а (http://reyestr.court.gov.ua/Review/71911686)

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб захисту права, визначений позивачем.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 24204,89 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас" до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги про сплату єдиного внеску № Ю-4-23 від 05.02.2018 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № Ю-4-23 від 05.02.2018 року у сумі 1613659,59 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас" (, юридична адреса: 85564, Донецька область, Мар'їнський район, с. Новомихайлівка, вул. Леніна, буд.64) судові витрати у сумі 24204 (двадцять чотири тисячі двісті чотири) грн. 89 коп. за рахунок Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (, юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114).

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 8 серпня 2018 року.

Повний текст рішення виготовлено 10 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Загацька Т. В.