Справа № 826/14170/17
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 серпня 2018 року

Київ

справа №826/14170/17

адміністративне провадження №К/9901/55478/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

під час розгляду касаційної скарги публічного акціонерного товариства «Українська залізниця в особі філії «Центр забезпечення виробництва» (далі - ПАТ) на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Текстиль-Рівне» до Антимонопольного комітету України, треті особи: публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця», ТОВ «Конкорд Трейдсервіс», ТОВ «ТК - Домашній текстиль», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 23 квітня 2018 року залишив без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року про часткове задоволенні позову.

ПАТ не погодилося з рішенням суду апеляційної інстанції і 06 липня 2018 року подало касаційну скаргу про його скасування.

Касаційну скаргу підписала адвокат, як представник ПАТ. На підтвердження своїх повноважень підписант надала копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000335, довіреності завірені самим адвокатом. Тому йому було запропоновано надати документи, які в розумінні положень статті 59 КАС та Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» підтверджують повноваження адвоката як представника сторони.

Касаційна скарга була подана з пропуском строку на касаційне оскарження. Скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку, посилаючись на те, що касаційна скарга на оскаржені рішення подавалися з дотриманням строку, але першого разу ухвалою судді-доповідача була повернута через не дотримання вимог статті 59 КАС та Закону України від 05 липня 2017 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), позаяк була подана адвокатом, який для підтвердження своїх повноважень у цій справі подав документи, які не можна визнати такими, що засвідчують його повноваження як представника.

Верховний Суд в ухвалі від 19 липня 2018 року про залишення касаційної скарги без руху визнав причини пропуску строку неповажними та запропонував скаржнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних причин його пропуску, а також представити документи, що посвідчують повноваження адвоката.

02 серпня 2018 року на виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху ПАТ надіслало клопотання про усунення недоробок, зазначених в ухвалі від 18 липня 2018 року.

У своєму зверненні ПАТ не називає інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження і не наводить додаткових, нових аргументів про слушність і реальність причин, які були зазначені в первинному клопотанні про поновлення строку на оскарження.

До клопотання долучено договір про надання правової допомоги від 30 липня 2018 року, копія ордеру адвоката, а також міркування адвоката про відповідність його дій вимогами частини четвертої статті 59 КАС, згідно з якими для підтвердження повноважень адвоката як представника сторони достатньо подати довіреність.

За положеннями частини четвертої статті 59 КАС повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону № 5076-VI. Згідно зі статтю 26 цього Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером визнається письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

За пунктами 2, 12,14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України 17 грудня 2012 року № 36 ордер на надання правової допомоги є письмовим документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом № 5076-VI та іншими законами України. Ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності). Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об'єднання (бюро) зобов'язані вказати на звороті ордера. Ордер має містити наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім'я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа.

Із наведеного нормативного регулювання випливає, що адвокат як представник для підтвердження своїх повноважень учасника справи повинен надати ордер, тобто оригінальний документ встановленої законодавством форми та змісту, з якого можна презюмувати, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги і підтверджує правоможність адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Інші форми цього документа, як-от копії ордера будь-якого виду, зокрема й копія, завірена самим адвокатом, не замінюють обов'язку надавати ордер як основний вид документа, перший і єдиний його примірник.

Якщо адвокат підтверджує свої повноваження представника довіреністю, то для цього слід також надати оригінальний документ, який за формою і змістом має відповідати вимогам статей 237, 244, 245, 246 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 59 КАС у поєднанні з положеннями профільного Закону № 5076-VI. Зокрема тому, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частина третя статті 237 ЦК); представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи (частини перша, друга статті 244 ЦК); форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина перша статті 245 ЦК); довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (стаття 246 ЦК); довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 59 КАС). Цей документ, серед іншого, повинен містити також реквізити про те, що саме адвокат і який саме адвокат (відомості про особу, про документ, який дає право на зайняття адвокатською діяльністю інші відомості, які персоналізують діяльність адвоката) здійснюватиме представництво (приміром за ситуації, коли це буде адвокат, який займається адвокатською діяльністю індивідуально). Якщо довіреність адвокату видається юридичною особою вона має бути підписана посадовою особою уповноваженою на це законом, установчими документами.

Положення частини четвертої статті 59 КАС не містять правил, які б дозволяли адвокату підтверджувати свої повноваження поданням копії довіреності, а не основного документа, з якого була зроблена ця копія.

Зі змісту клопотання видно, що скаржник представив копію довіреності від 29 травня 2018 року та копію ордера адвоката, але не їхні оригінали. У довіреності зазначені відомості про адвоката і документи про його право на зайняття адвокатською діяльністю, однак не вказано, що представництво здійснюється на підстав договору про надання правової допомоги. До клопотання долучено такий договір, який був підписаний значно після надання довіреності, що дає підстави вважати довіреність такою, що видавалася не на підставі договору.

Якщо зіставити прізвища посадових осіб ПАТ, які підписували довіреність як керівники юридичної особи (виконувач обов'язків голови правління ОСОБА_2 та член правління ОСОБА_3), з прізвищами осіб, які підписували договір про надання правової допомоги, то з'ясується, що договір підписували посадові особи, не уповноважені на це законом чи установчими документами. Принаймні, з доданих до скарги документів не можливо визначити, що підписанти договору виконувач обов'язків директора філії «ЦЗВ» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_4 та заступник директора цієї філії ОСОБА_5 є керівниками ПАТ чи за установчими документами правоможні підписувати договір про надання правової допомоги від імені ПАТ.

Зміст наведених обставин, їх фактична та правова природа дають привід вважати, що підстав для визнання пропуску строку касаційного оскарження з поважних причин скаржник не представив. Не виконав також інших вимог закону, на усунення яких суд зазначив йому в ухвалі від 18 липня 2018 року.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 333 КАС в редакції Закону № 2147-VIII суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця в особі філії «Центр забезпечення виробництва» про поновлення строку на касаційне оскарження відмовити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця в особі філії «Центр забезпечення виробництва» (далі - ПАТ) на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Текстиль-Рівне» до Антимонопольного комітету України, треті особи: публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця», ТОВ «Конкорд Трейдсервіс», ТОВ «ТК - Домашній текстиль», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко