Справа № 826/503/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

за результатами розгляду заяви про призначення експертизи

15 серпня 2018 року м. Київ № 826/503/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., при секретарі судового засідання Патук А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача про призначення судово-медичної експертизи в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
досудді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_2, судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_10 Апеляційного суду Київської області
про незаконною бездіяльності та дій, про визнання відсутності компетенції (повноважень), відшкодування моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (02068, АДРЕСА_1; адреса для листування: e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_2 (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_10 (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), Апеляційного суду м. Києва (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), в якому, з урахуванням доповнень до позовних вимог, просив:

- визнати незаконною бездіяльність та дії відповідачів у незаконному блокуванні позивачу права на негайне отримання на руки 17.11.2015 копії ухвали про відвід суді ОСОБА_2;

- відшкодувати на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 150000,00 грн.;

- визнати відсутність компетенції (повноважень) суб'єктів владних повноважень у судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_10 та судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_2.

Також позивач просить постановити окрему ухвалу відносно Голови Апеляційного суду Київської області ОСОБА_3, його заступника ОСОБА_4, суддів ОСОБА_10 та ОСОБА_2 з направленням цієї ухвали для розгляду та прийняття відповідних заходів про недопущення подібного в цьому суді до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

В обґрунтування позову зазначається, що 17.11.2015 було проголошено повний текст ухвали про відвід судді ОСОБА_2, постановленої при розгляді в Апеляційному суді Київської області апеляційного провадження за № 22-ц/780/6093/15, але на вимогу позивача вручити копію ухвали, суддя ОСОБА_10, як зазначає позивач, щось шепнув судді ОСОБА_2, після чого встав, обійшов позивача в залі судового засідання № 4, підійшов до секретаря судового засідання ОСОБА_11, щось шепнув на ухо і вийшов із залу судового засідання, після чого цей секретар судового засідання разом з помічником судді Касьяненко ОСОБА_12 оскільки позивач за ними не ходив по суду, оскільки не просив і не вимагав вручити копію ухвали, вони її, як зазначає позивач, так і не вручили, тому як це їм заборонили судді ОСОБА_10 і ОСОБА_2, але така заборона незаконна для помічника судді і для секретаря судового засідання, тому як відповідно норми ч. 2 ст. 222 ЦПК України передбачено, що копія рішення суду (ухвали) видаються особам, які брали участь у справі негайно після проголошення такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, позов пов'язаний із розглядом в Апеляційному суді Київської області цивільної справи № 759/12359/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14.08.2015 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Печерського районного суду м. Києва, судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_13, судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_14 та інших про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконних дій або бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури або суду.

Позивач зазначає у позові, що на його звернення зі скаргою до керівника відповідача-2, він отримав зухвалі, на його думку, нахабні відписки спочатку від заступника керівника відповідача-2, а потім від керівника відповідача-3. Позивач також зазначає, що на його думку в Апеляційному суді Київської області панує кругова порука, що значно збільшили його душевні страждання, а щоб посилити ефект знущання над його правами, заступник керівника відповідача-3 ОСОБА_5 вислав на адресу позивача відповідь від 09.12.2015, яку позивач отримав 11.12.2015, але все рівно не додав до цієї відповіді копію ухвали. Копію ухвали, як зазначає позивач, він отримав тільки 31.12.2015 разом з відповіддю керівника відповідача-3 після багаторазових усних та письмових звернень.

В обґрунтування позову позивач посилається на положення ч. 2 ст. 19, ст. 55 Конституції України, положення ст. 23, ст. 1167, 1173, 1174, 1176, 1190 ЦК України.

Ухвалою судді Кузьменка В.А. від 04.09.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.12.2017.

Разом з тим, відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2017 № 6087 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" справу № 826/503/16 передано на повторний автоматичний розподіл між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 дану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Чудак О.М.

Ухвалою судді Чудак О.М. від 23.10.2017 прийнято до провадження дану адміністративну справу та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.11.2017.

Поряд з цим, ухвалою від 23.04.2018 заяву судді Окружного адміністративного суду м. Києва Чудак О.М. про самовідвід у даній адміністративній справі задоволено, а справу № 826/503/16 передано на автоматизований розподіл справ для визначення іншого складу суду для розгляду справи.

На підставі розпорядження від 02.05.2018 № 668 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіну О.А.

Ухвалою від 03.05.2018 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті. Призначено судове засідання на 24.05.2018, яке не відбулось у зв'язку з перебуванням судді на стаціонарному лікуванні. Наступне засідання призначено на 15.08.2018.

Слід зазначити, що позивач просив розглядати справу за його відсутності (т. 2, а.с. 167, 177, 213). Повістки, направлені відповідачам, доставлені за адресом, зазначеним у позовній заяві, однак вказані особи до суду не з'явилися. Від Апеляційного суду Київської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника (т.2, а.с. 108, 127). У матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи у відповідача (т.1, а.с. 130, 109). Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 131, ч. 3 ст. 194, ч. 3 ст. 205 КАС України, судове засідання проведено та клопотання розглянуто за відсутності вказаних осіб на підставі наявних матеріалів. У судовому засіданні 15.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Відносно заявленого клопотання, слід зазначити, що його подано 07.11.2017 р. через канцелярію суду. У клопотанні позивач просив призначити судово-медичну експертизу для встановлення характеру і ступеню ушкодження його здоров'я, здоров'я його дружини ОСОБА_6 та доньок ОСОБА_7 і ОСОБА_8.

Дане клопотання мотивоване тим, що порушення гарантованих законом прав примусили позивача відволікатися від звичайних занять, позбавили можливості працювати на користь суспільства і сім'ї замість написання різних заяв, скарг, клопотань в різноманітні державні органи, щоб захиститися від навмисного свавілля працівників державних органів, що викликало неймовірні обурення і глибинні душевні страждання як у позивача так і в членів його сім'ї, що потягло за собою втрату здоров'я.

04.12.2017 року позивачем через канцелярію суду подану заяву в доповнення до клопотання про призначення судово-медичної експертизи у якій позивач просив проведення судово-медичної експертизи доручити державному бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я України.

11.12.2017 року позивачем у справі через канцелярію суду подано клопотання у якому останній просив звільнити його від сплати за проведення судово-медичної експертизи мотивуючи це скрутним майновим станом та тим, що він звільнений від сплати судового збору.

Вирішуючи дане клопотання позивача суд керується наступним.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст.101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Так, відповідно до ч.1 ст.102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Виходячи із змісту ч.1 ст.102 КАС України, вбачається, що призначення судом експертизи є обов'язком за наявності певних умов при цьому предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин які входять до предмета доказування.

Вирішуючи питання про призначення судово-медичної експертизи з огляду на позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Так, при з'ясуванні фактів, з якими Закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст.1167 та ст.1187 Цивільного кодексу України, що визначають підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода - втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до пп. 2 ч. 3 ст.23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.95 р. № 6(далі-Інструкція №6), судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об'єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду.

Підпунктом 1.4. п. 1 даної Інструкції №6 визначено, що до компетенції судово-медичної експертизи належить: експертиза трупів у випадках насильницької смерті; експертиза трупів при підозрі застосування насилля або з інших обставин, що обумовлюють необхідність такої експертизи; експертиза потерпілих, обвинувачених та інших осіб; експертиза речових доказів; експертиза за матеріалами кримінальних та цивільних справ.

Отже суд приходить до висновку, що на вирішення судово-медичної експертизи ставляться питання, що пов'язані з предметами матеріального світу та пов'язані з фізичним ушкодженням здоров'я людини.

В той час як ст. 23 ЦК України наявність моральної шкоди пов'язує з доведеним фактом заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та встановлення причинного зв'язку між завданою шкоду та діяннями винної особи.

Дану обставину суд розглядає в контексті п.п.3.3 п.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 яким визначено, що орієнтовний перелік питань, що можуть бути поставлені при проведенні відповідного виду експертизи, наведено в Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за № 705/3145 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) (далі - Рекомендації).

Розділом VI Рекомендацій одним з видів експертиз визначена психологічна експертиза. Пунктами 6.1.-6.3. встановлено, що об'єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку). Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи:

індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки;

емоційних реакцій та станів;

закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

У підпункті 6.6. Розділу VI Рекомендацій викладено орієнтовний перелік питань які можуть бути покладені на вирішення психологічної експертизи, зокрема, чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для особи (прізвище, ім'я та по батькові)? Якщо так, то чи завдані особі (прізвище, ім'я та по батькові) страждання (моральна шкода)?

Це вказує на те, що питання про наявність фізичних чи моральних страждань в тому числі ступеня та ушкодження здоров'я завданих незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень може вирішуватись лише судово-психологічною експертизою.

Окремо суд зазначає, що позивач у клопотанні про призначення експертизи просить призначити судово-медичну експертизу для встановлення характеру і ступеню ушкодження також і його дружини та двох доньок.

Оцінюючи клопотання в цій частині суд звертає увагу, що статтею 102 КАС України правом звертатись з клопотанням про призначення судової експертизи наділяє лише учасників справи. Ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_7, ані ОСОБА_9 не є учасниками справи, а відтак клопотання і в цій частині задоволенню не підлягає.

Суд врахував, що заявлене клопотання не містить жодних обґрунтувань необхідності призначення саме судово-медичної експертизи та значення її висновків для повного та всебічного вирішення цього спору оскільки компетенція судово-медичної експертизи не поширюється на вирішення питань необхідних для вирішення питання про стягнення моральної шкоди.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ухвали від 03.05.2018 розгляд справи розпочався спочатку, а відтак призначення експертизи на даному етапі до з'ясування позицій учасників та обставин справи щодо суті спору, є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання про призначення судово-медичної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Виходячи з положень п. 9 ч. 1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо призначення експертизи. Виходячи з наведеного ухвала суду про відмову в призначенні експертизи оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 102, 243, 248, 250, 256, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-медичної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_2, судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_10 та Апеляційного суду Київської області про визнання незаконною бездіяльності та дій, про визнання відсутності компетенції (повноважень), відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Кармазін

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 15.08.2018.