Справа № 766/1439/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/1439/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джабурія О.В.

суддів: Вербицька Н. В. , Кравченко К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.04.2018р. по справі № 766/1439/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов'язання здійснити обчислення пенсії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить суд:

- зобов'язати відповідача обчислити позивачу пенсію призначену йому з 12.10.2017 р. за віком із застосуванням п.4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", тобто із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, та з врахуванням розміру заробітної плати, що підтверджені довідками про заробітну плату для обчислення пенсії в період з липня 1995 року по червень 2000 року, що оформлені Державним морським торговельним портом та Управлінням СБУ у Херсонській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 12.10.2017 р. у зв'язку з досягненням пенсійного віку звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до якої додав усі документи для обчислення розміру пенсії, у тому числі і довідки на підтвердження розміру заробітної плати за період страхового стажу до 01.07.2000 р. Відповідачем призначено пенсію за віком у розмірі 4735,59 грн., при цьому протиправно не враховано розмір заробітку за період до 01.07.2000 р., а також безпідставно застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % з посиланням на п.4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Такі порушення призначення пенсії за віком є незаконними та порушують права на соціальну захищеність.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою 12.10.2017 р. про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". До цього позивач отримував пенсію за вислугою років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262. Згідно ст.7 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсії за її вибором. Відповідно до ст.45 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Днем звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 2201). З 01.10.2017 р., у зв'язку з набранням 11.10.2017 р. чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", органами Пенсійного фонду перераховано пенсійні виплати та надбавки і підвищення до пенсій. Згідно п.4-3 Прикінцевих положень Закону пенсії, призначені відповідно до цього Закону до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Страховий стаж зараховано по 30.09.2017 р. та складає 42 роки 06 місяців 26 днів, коефіцієнт страхового стажу, обчислений відповідно до ст.25 Закону, - 0,42500 ((42 р. х 12 міс. + 6 міс.) : 1200). Пенсію обчислено із заробітку за період роботи з 01.07.2000 р. по 30.09.2017 р. за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу (ст.40 Закону), індивідуальний коефіцієнт заробітку за вказаний період складає 2,9199. Розмір пенсії позивача за віком, як працюючого, з 12.10.2017 р. становить 4735,59 грн. (44660,41 грн. - основний розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до ст.27 Закону (3764,60 грн. х 2,9199 х 0,42500), 75,18 грн. - доплата за 7 років стажу понад встановлені для чоловіків 35 років, обчислена відповідно до ст.28 Закону (1074 грн. як працюючому х 7 %), де 1074 грн. - прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01.09.2015 р.). Після уточнення розрахункових показників середньої заробітної плати по народному господарству за серпень та вересень 2017 року індивідуальний коефіцієнт заробітку за вищевказані періоди для обчислення пенсії склав 2,91294. Пенсію перераховано з 12.10.2017 р. та її розмір, як працюючому, складає 4735,50 грн., у тому числі: 4660,32 грн. - основний розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до ст.27 Закону (3764,40 грн. х 2,91299 х 0,42500), 75,18 грн. - доплата за 7 років стажу. Таким чином пенсія позивачу перерахована і виплачується відповідно до вимог чинного законодавства України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не призначення ОСОБА_1 з 12.10.2017 р. пенсії за віком із застосуванням п.4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", тобто із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % та з врахуванням розміру заробітної плати, що підтверджені довідками про заробітну плату для обчислення пенсії в період з липня 1995 року по червень 2000 року, що оформлені Державним морським торговельним портом та Управлінням СБУ у Херсонській області. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області обчислити ОСОБА_1 пенсію, призначену йому з 12.10.2017 р. за віком, із застосуванням п.4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", тобто із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % та з врахуванням розміру заробітної плати, що підтверджені довідками про заробітну плату для обчислення пенсії в період з липня 1995 року по червень 2000 року, що оформлені Державним морським торговельним портом та Управлінням СБУ у Херсонській області. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

У зв'язку з досягненням пенсійного віку, 12.10.2017 р. звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 12.10.2017р. ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З копії пенсійної справи позивача слідує, що пенсію обчислено із заробітку за період роботи з 01.07.2000 р. по 30.09.2017 р. за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, індивідуальний коефіцієнт заробітку за вказаний період складає 2,9199. Розмір пенсії позивача за віком, як працюючого, з 12.10.2017 р. становить 4735,59 грн. (44660,41 грн. - основний розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до ст.27 Закону (3764,60 грн. х 2,9199 х 0,42500), 75,18 грн. - доплата за 7 років стажу понад встановлені для чоловіків 35 років, обчислена відповідно до ст.28 Закону (1074 грн. як працюючому х 7 %), де 1074 грн. - прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01.09.2015 р.). Після уточнення розрахункових показників середньої заробітної плати по народному господарству за серпень та вересень 2017 року індивідуальний коефіцієнт заробітку за вищевказані періоди для обчислення пенсії склав 2,91294. Пенсію перераховано з 12.10.2017 р. та її розмір, як працюючому, складає 4735,50 грн., у тому числі: 4660,32 грн. - основний розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до ст.27 Закону (3764,40 грн. х 2,91299 х 0,42500), 75,18 грн. - доплата за 7 років стажу.

29.11.2017 р. позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про надання розрахунку пенсії за віком, а 01.12.2018 р. - із заявою, згідно якої просив повідомити на підставі якого законодавчого акту при перерахуванні вперше пенсії за віком був застосований коефіцієнт трудового стажу 1 замість 1,35.

Листами від 06.12.2017 р. № 364/К-21, від 28.12.2017 р. № 472/К-1, 488/К-1 відповідач повідомив, що оскільки позивач вже отримував пенсію за вислугу років до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», то при розрахунку пенсії за віком застосовуються норми пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Відповідно до ст.7 Закону 2262-XII, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 3 ст.45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відтак, при переведенні з одного виду пенсії на інший особам враховується заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), як при первинному призначенні пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Судом встановлено, що 11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України № 1058-ІV від 09.03.2003.

Згідно із ч.4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Так, наявними матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

У зв'язку з досягненням пенсійного віку, 12.10.2017 р. звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 12.10.2017 р. ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даному випадку переведення позивача з одного виду пенсії на інший, яке регламентовано ст.45 Закону України № 1058-ІV від 09.03.2003 здійснюється шляхом призначення іншого виду пенсії, на підставі поданої заяви пенсіонера, за іншим законом, а саме Законом України №1058-ІV від 09.03.2003.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України, зокрема у постановах від 22.12.2015 (справа № 2-а/199/138/14) від 31.03.2015 (справа № 21-612а14).

З огляду на зазначене, положення ч.4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV поширюються на правовідносини щодо визначення розміру пенсії при переведенні позивача на інший вид пенсії, оскільки, у вказаній нормі зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, відповідачем при обчисленні розміру пенсії позивачу було безпідставно не застосовано величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% .

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки факт порушення права позивача знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Конституційний Суд України також неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини, не повністю з'ясовані всі обставини справи, що призвело до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.