Справа № 826/7649/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

31 липня 2018 року № 826/7649/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С. при секретарі судового засідання Павленко Ю.В.. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:
за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2

про зобов`язання вчинити дії,

за участю представників сторін:
від позивача Полетій С.О.

від відповідача вч НОМЕР_1 Шацька О.В., ОСОБА_2

від відповідача вч НОМЕР_2 ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1) та Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач 2), в якому просив суд: зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно.

17.06.2017 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 не отримав грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у зв`язку із звільненням з військової служби.

Представники військової частини НОМЕР_1 проти задоволення позовних вимог заперечили з огляду на те, що 28.04.2017, в день виключення позивача зі списків особового складу військової частини, відповідно до вимог «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 було забезпечено грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням у повному обсязі. Крім того, представник відповідача зазначив, що рапорт позивача про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно був поданий на розгляд командиру військової частини із порушенням встановленого порядку.

Представник військової частини НОМЕР_2 проти позову заперечив та зазначив, що остання надає військовій частині НОМЕР_1 військове майно номенклатурної речової служби, що проходять службу у військовій частині НОМЕР_1 , а відтак питання щодо виплати грошової компенсації належить до компетенції військової частини НОМЕР_1 .

Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані учасниками справи докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 19.04.2011 по 28.04.2017 проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді старшого механіка санітарно-технічного відділення експлуатаційного відділу (військова частина НОМЕР_1 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №10-РС від 27.04.2017 звільнено старшого солдата військової служби ОСОБА_1 у запас, відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №83 від 28.04.2017 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із закінченням строку контракту. Крім того, даним наказом було передбачено здійснити виплати на користь позивача, а саме: надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% до посадового окладу, премію у розмірі 630% від посадового окладу, щомісячну додаткову винагороду у розмірі 60% та надбавку у зв`язку із діяльністю, що передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10%.

28.04.2017 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 , в якій він безпосередньо знаходився на речовому забезпеченні, із рапортом на ім`я командира військової частини про виплату йому грошової компенсації замість речового майна, що належить до видачі.

На вказаному рапорті командир військової частини наклав відповідну резолюцію, якою доручив вивчити питання та видати наявне речове майно зі складу військової частини НОМЕР_1 , рапорт прийнято до виконання начальником речової служби молодшим лейтенантом ОСОБА_4 .

Крім того, 28.04.2017 при звільненні позивачу було видано речовий атестат №86 на отримане речове майно.

13.05.2017 листом №799 позивача повідомлено, що військова частина НОМЕР_1 знаходиться на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 і не має особового рахунку по речовій службі, виплата грошової компенсації за неотримане речове майно військовослужбовцям, які звільняються, повинна здійснювати військова частина НОМЕР_2 на підставі довідки розрахунку. А також повідомлено про можливість отримати речове майно.

У зв`язку із невиплатою грошової компенсації за не отримане речове майно, вважаючи своє право порушеним, позивач звернувся із позовом до адміністративного суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникли в даному спірному питанні регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.1 ст.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XIІ) речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу першого пункту 236 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення 242), з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.

Пунктом 242 Положення 244 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Абзацом третім пункту Положення 242 встановлено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, безпосередньо визначено «Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178 (далі Порядок №178).

Так, згідно п. 3 вищевказаного Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п.4 Порядку №178).

Відповідно до п. 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, у відповідності до вказаних норм права, військовослужбовці, які звільнилися в запас, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця. Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина). Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Як зазначив позивач в позовній заяві та пояснив у судовому засідання, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №83 від 28.04.2017 його було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із закінченням строку контракту та видано речовий атестат №86 на майно, однак бажаючи отримати грошову компенсацію за речове майно, позивач в день звільнення, звернувся із відповідним рапортом до командира військової частини про виплату йому грошової компенсації замість речового майна, що належить до видачі, однак компенсація станом на день звернення до суду виплачена не була.

Представником відповідача-1 були надані пояснення, що військовою частиною в якій позивач проходив службу перед звільненням, розмір такої компенсації не був розрахований, оскільки позивач звернувся із рапортом про виплату відповідної компенсації, не долучивши довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, подав рапорт із недотриманням встановленого порядку і в кінці робочого дня.

Також, представником відповідача-1 зазначено, що позивач до начальника речової служби молодшого лейтенанта ОСОБА_4 з проханням виготовити довідку-розрахунок про вартість речового майна не звертався, крім того, із позивачем було проведено дві співбесіди перед звільненням, а саме 10.03.2017 та 13.04.2017, однак позивач своїх прохань та побажань не висловив, в тому числі щодо виплати грошової компенсації, що також підтверджується аркушами співбесід. У зв`язку з чим, в день виключення позивача зі списків особового складу військової частини йому було видано речовий атестат, в якому позивач розписався, що свідчить про те, що військовою частиною НОМЕР_1 було забезпечено право позивача на речове забезпечення, від якого він, в свою чергу, відмовився.

Не зважаючи на те, що військовою частиною було здійснено речове забезпечення позивача, останній вирішив отримати замість речового майна - грошову компенсацію, і тому, в останній день своєї служби (28.04.2017), не отримавши попередньо довідку про вартість речового майна, подав командиру військової частини не зареєстрований рапорт в кінці робочого часу, цим самим порушивши п. 3.9.1 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124.

У зв`язку з тим, що позивач, подав рапорт без довідки про вартість належного речового майна, командир військової частини був позбавлений об`єктивної можливості призначити належний розмір грошової компенсації, а тому, виходячи із ситуації, призначив видачу речового майна, до того ж, у зв`язку з тим, що рапорт надійшов на опрацювання в кінці робочого дня військової частини НОМЕР_1 , фінансово-економічна служба військової частини за браком робочого часу не могла розрахувати закупівельну вартість речового майна та провести всі необхідні дії щодо надання кошторисних призначень для виплати компенсації за неотримане речове майно, не були проведені необхідні розрахунки із позивачем й наступного дня за днем звільнення оскільки, станом на 29.04.2017 позивач не являвся військовослужбовцем і відповідно до Закону не мав права на грошову компенсацію.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач в день звільнення отримав речовий атестат, про що свідчить його підпис, який є юридичним документом, що підтверджує право військовослужбовця на речове майно, яке було ним отримано під час проходження військової служби.

Крім того, позивач у судовому засідання не заперечував того факту, що він отримав речовий атестат і зазначив, що отримав його до обіду та додатково зазначив, що із рапортом на грошову компенсацію звертався до командира військової частини в межах робочого часу, теж до обіду, а довідку про вартість речового майна не подав не з власної вини, а з підстав відсутності на робочому місці начальника речової служби.

Однак, чітко зазначити час звернення та в якій конкретно послідовності і кому позивач подавав вказаний рапорт на виплату грошової компенсації, останній не зміг і в судовому засіданні .

Вказані обставини не були спростовані та доведені у судовому засіданні також показами допитаних свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Крім того, суд звертає увагу, що покази свідка ОСОБА_5 не приймаються судом до уваги, як об`єктивні свідчення, оскільки остання перебуває у родинних зв`язках із позивачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем-1 не було порушено право позивача на отримання грошової компенсації замість неотриманого речового майна, оскільки позивачем не було дотримано порядок подачі рапорту, який передбачений пунктом 4 Порядку№178, а тому позовні вимоги до військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягають.

Крім того, як було встановлено судом, військова частина НОМЕР_2 надає військовій частині НОМЕР_1 військове майно номенклатури речової служби для наступної його видачі військовослужбовцям, що проходять службу у військовій частині НОМЕР_1 і не здійснює функцію щодо виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 також не підлягають задоволенню.

Суд повно і всебічно розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши подані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що твердження позивача про порушення відповідачами його права на виплату грошової компенсації є необґрунтованими та непідтвердженими належними та допустимими доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1,3 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити дії задоволенню не підлягають.

Судові витрати, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19,77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повний текст складено: 08.08.2018

Суддя А.С. Мазур