Справа № 573/1126/18
Суддя: Кліщ О. В.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/1126/18
Номер провадження 2-а/573/15/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст )

13 серпня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Сітало Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП у Сумській області капрала поліції Ращупкіної Валентини Валеріївни,- про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 3 батальйону УПП у Сумській області капрала поліції Ращупкіної Валентини Валеріївни, - про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги мотивував у наступний спосіб.

02 липня 2018 року поліцейським роти № 3 батальйону УПП у Сумській області капралом поліції Ращупкіною В.В. було винесено постанову серії ВР № 267735 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в сумі 510 (п'ятсот десять) грн.

Вважаючи вищевказану постанову протиправною, позивач зазначає, що 02 липня 2018 року він здійснював перевезення (буксирування) транспортним засобом МАЗ 6303 спеціалізований вантажний самоскид причепу-платформи, комбайну зернового CASE 2388 з населеного пункту м.Нова Каховка Херсонської області до м.Білопілля Сумської області.

02 липня 2018 року, о 03 год. 29 хв. в м.Новомосковськ Дніпропетровської області траса М-29, інспектор УПП в Дніпропетровській області 4 бат. 1 рота капрал поліції Усатенко Микола Олександрович виніс постанову серії ЕАА № 465769 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення п.22.5 ПДР України, скоєння правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та наклав штраф у сумі 510 грн.

Продовжуючи перевезення комбайну далі по маршруту м.Нова Каховка Херсонської області до м.Білопілля Сумської області, не здійснюючи розвантаження (перевантаження), позивач був зупинений відповідачем в с.Климентове Охтирського району Сумської області.

Відповідач, виносячи постанову, зазначив, що 02 липня 2018 року, о 13 год. 40 хв., на автодорозі Н-12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом МАЗ 6303 спеціалізований вантажний самоскид здійснював буксирування причіпу- платформа ОДАЗ д.н.з. НОМЕР_1, габарити транспортної одиниці склали 3,60 м. за шириною, що перевищує допустиму норму без дозволу на участь у дорожньому русі, чим порушив вимоги п.22.5 ПДР України та п.4 Постанови КМУ № 30 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 131-1 КУпАП та наклав штраф у сумі 510 грн.

Проте відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не взято до уваги пояснення позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу за це ж саме правопорушення декількома годинами раніше в м.Новомосковськ Дніпропетровської області інспектором Усатенко М.О. Тому, позивач вважає, що в даному випадку відповідачем було його двічі притягнено до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Посилаючись на вищезазначене, норми Конституції України, КУпАП та КАС України позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 267735 від 02.07.2018 року, винесену поліцейським роти № 3 батальйону УПП у Сумській області капралом поліції Ращупкіною Валентиною Валеріївною та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Пояснив, що він, крім постанови, не отримував від поліцейського більше ніякого документа та що йому ніхто не пропонував поставити машину на штраф майданчик та не забороняв їхати далі.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, двічі викликався повістками до суду, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, не подав до суду відзив, поважної причини неявки відповідача до суду не встановлено.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 02 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 здійснював перевезення (буксирування) транспортним засобом МАЗ 6303 спеціалізований вантажний самоскид причепу-платформи, комбайну зернового CASE 2388 з населеного пункту м.Нова Каховка Херсонської області до м.Білопілля Сумської області. Він о 03 год. 29 хв. в м.Новомосковськ Дніпропетровської області траса М-29, був зупинений інспектором УПП в Дніпропетровській області 4 бат. 1 рота капралом поліції Усатенко М.О., який виніс постанову серії ЕАА № 465769 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення п.22.5 ПДР України, за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КупАП, тобто за буксирування причіпу- платформи ОДАЗ д.н.з. НОМЕР_1, габарити транспортної одиниці склали 3,60 м. за шириною, що перевищує допустиму норму без дозволу на участь у дорожньому русі, чим порушив вимоги п.22.5 ПДР України та п.4 Постанови КМУ № 30 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 131-1 КупАП, за що інспектор наклав штраф у сумі 510 (п'ятсот десять) грн.

В той же день, 02 липня 2018 року, о 13-40, поліцейським роти № 3 батальйону УПП у Сумській області капралом поліції Ращупкіною В.В. було винесено постанову серії ВР № 267735 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в сумі 510 (п'ятсот десять) грн.

Вважаючи вищевказану постанову протиправною, позивач зазначає, що 02 липня 2018 року він здійснював перевезення (буксирування) транспортним засобом МАЗ 6303 спеціалізований вантажний самоскид причепу-платформи, комбайну зернового CASE 2388 з населеного пункту м.Нова Каховка Херсонської області до м.Білопілля Сумської області.

02 липня 2018 року, о 03 год. 29 хв. в м.Новомосковськ Дніпропетровської області траса М-29, інспектор УПП в Дніпропетровській області 4 бат. 1 рота капрал поліції Усатенко Микола Олександрович виніс постанову серії ЕАА № 465769 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення п.22.5 ПДР України, скоєння правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та наклав штраф у сумі 510 грн.

Продовжуючи перевезення комбайну далі по маршруту м.Нова Каховка Херсонської області до м.Білопілля Сумської області, не здійснюючи розвантаження (перевантаження), позивач був зупинений відповідачем в с.Климентове Охтирського району Сумської області.

Відповідач, виносячи постанову, зазначив, що 02 липня 2018 року, о 13 год. 40 хв., на автодорозі Н-12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом МАЗ 6303 спеціалізований вантажний самоскид здійснював буксирування причіпу- платформа ОДАЗ д.н.з. НОМЕР_1, габарити транспортної одиниці склали 3,60 м. за шириною, що перевищує допустиму норму без дозволу на участь у дорожньому русі, чим порушив вимоги п.22.5 ПДР України та п.4 Постанови КМУ № 30 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 131-1 КУпАП , за що інспектор наклав штраф у сумі 510 грн.

Проте відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не взято до уваги пояснення позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу за це ж саме правопорушення декількома годинами раніше в м.Новомосковськ Дніпропетровської області інспектором Усатенко М.О. Тому, позивач вважає, що в даному випадку відповідачем було його двічі притягнено до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 267735 від 02.07.2018 року та закрити провадження у справі про адмінправопорушення.

Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановлено цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, та визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Із матеріалів справи вбачається, що до поліцейським роти № 3 батальйону УПП у Сумській області капралом поліції Ращупкіною Валентиною Валеріївною була винесена постанова серії ВР № 267735 від 02.07.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. на ОСОБА_1 за те, що 02 липня 2018 року, о 13 год. 40 хв., на автодорозі Н-12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом МАЗ 6303 спеціальний вантажний самоскид здійснював буксирування причіпу- платформи ОДАЗ д.н.з. НОМЕР_1, габарити транспортної одиниці склали 3,60 м. за шириною, що перевищує допустиму норму без дозволу на участь у дорожньому русі, чим порушив вимоги п. 22.5 ПДР України та п. 4 Постанови КМУ № 30 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП.

Того ж дня, 02 липня 2018 року, о 03 год. 29 хв., в м.Новомосковськ Дніпропетровської області траса М-29, інспектор УПП в Дніпропетровській області 4 бат. 1 рота капрал поліції Усатенко Микола Олександрович виніс постанову серії ЕАА № 465769 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення п.22.5 ПДР України, скоєння правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та наклав на ОСОБА_1 штраф у сумі 510 грн.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 р. І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ст.132-1 КУпАП.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.07.2018 року, складеній відповідачем, зазначено, що позивач своїми діями, які виразилися у порушенні правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, скоїв адміністративе правопорушення, передбачені ст. 132-1 КУпАП.

Так, статтею 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до статті 222 КУпАП органу Національної поліції підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-1 КУпАП. В свою чергу, зазначеною статтею також передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції частин 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 липня 2015 року № 1395.

При цьому, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема статей 278, 279, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАПпередбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, у таких випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до постанов серії ЕАА № 465769 від 02.07.2018 року та серії ВР № 267735 від 02.07.2018 року, ОСОБА_1, вчинивши адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-1 КУпАП, порушив п.22.5 Правил дорожнього руху.

У відповідності до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Пунктом 22.5 ПДР України визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Згідно з п. 32.1 ПДР України з органами Державтоінспекції узгоджуються питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Згідно п. 3 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Відповідно до п. 4 цих же Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Згідно з п.п. 3, 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.п.16, 18, 19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Згідно з пп. 2 п. 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з п. 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Таким чином, проведення габаритно-вагового контролю щодо здійснення відповідних вимірювань, віднесення того чи іншого транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних, є компетенцією Укртрансбезпеки.

Відповідно до п.5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.п. 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Згідно п. 2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам, рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Згідно п. 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п.п. 7-9 п. 2 Порядку № 879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобі.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, яким керував позивач, було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях.

Доказом того, що транспортний засіб, яким керував позивач належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Між тим, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, яка була складена інспектором 02.07.2018 року о 13.40 годині, висновок про належність транспортного засобу до великогабаритного інспектором взагалі не було зроблено та виконано лише шляхом візуального огляду, у спірній постанові відсутня будь-яка інформація стосовно фактичних габаритів транспортного засобу, що підтверджувало б наявність вини позивача та свідчило про факт скоєння ним адміністративного правопорушення у зв'язку з недотриманням вимог інкримінованого йому порушення п. 22.5 ПДР України.

Інші дві постанови містять вказівку про те, що ширина транспортного засобу позивача складає 4 м.

Між тим, з постанови про накладення адміністративного стягнення не вбачається, якими саме доказами керувався відповідач, обґрунтовуючи винуватість позивача у скоєнні правопорушення.

Крім того, зі змісту постанови не зрозуміло, на підставі чого було встановлено великогабаритний транспортний засіб та як здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б фіксували власне габаритно-вагові параметри.

Згідно ч.1 ст.265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, статтею 132-1 Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках.

Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п.1 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Згідно з п. 4 зазначеного порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.

Після прибуття евакуатора поліцейський у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу із зазначенням: дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку; посади, місця роботи, прізвища, імені та по батькові особи, яка приймає рішення про тимчасове затримання і доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку; типу, марки, державного реєстраційного номера, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується і доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку; найменування, місцезнаходження та номера телефону підприємства, установи або організації, які доставляють транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, державного реєстраційного номера евакуатора; адреси місця зберігання транспортного засобу; посади, прізвища, імені та по батькові особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Зазначений акт підписують присутні під час його складання особи: особа, яка прийняла рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, два свідки, а також водій і страховий комісар у разі їх присутності.

До акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за можливості додається фотографія транспортного засобу, що підлягає тимчасовому затриманню, і перелік речей, які перебувають у ньому.

У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, поліцейський не проводить тимчасове затримання транспортного засобу і оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. При цьому акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якщо його вже складено, долучається до рапорту поліцейського про факт появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у разі неможливості усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, поліцейський проводить тимчасове затримання транспортного засобу, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В даному випадку, транспортний засіб позивача не був затриманий та після прийняття постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач продовжив рух по визначеному маршруту, що призвело до притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за одне й те саме порушення - відсутність дозволу на участь у дорожньому русі, двічі.

Між тим, відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вказана постанова не містять посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення позивача, надано можливість скористатися юридичною допомогою, враховано особу порушника, розглянуто клопотання в разі їх наявності.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем будь-яких доказів того, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена з дотриманням процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суді, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що слід скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №267735 від 02.07.2018 року, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5 - 9, 20, 72-77, 90, 241 244, 246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 132-1, 222, 251, 258, 276, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.п. 1.10, 22.5, 32.1 Правил дорожнього руху України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 267735 від 02 липня 2018 року, винесену поліцейським роти № 3 батальйону УПП у Сумській області капралом поліції Ращупкіною Валентиною Валеріївною, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Справа № 573/1126/18

Номер провадження 2-а/573/15/18

Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частина)

13 серпня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Сітало Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП у Сумській області капрала поліції Ращупкіної Валентини Валеріївни,- про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 267735 від 02 липня 2018 року, винесену поліцейським роти № 3 батальйону УПП у Сумській області капралом поліції Ращупкіною Валентиною Валеріївною, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Повний текст рішення буде виготовлено 17 серпня 2018 року.