Справа № 826/11186/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

13 серпня 2018 року м. Київ № 826/11186/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді в адміністративній справі за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи до Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна податкова інспекція у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу №590 від 02.05.2008 року,

ВСТАНОВИВ:

до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна інноваційна фінансово-кредитна установа (далі – позивач) з позовом до Фонду державного майна України, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ №590 від 02.05.2008 року «Про прийняття рішення про приватизацію державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді Бояринцевій М.А.

Так, ухвалою суду відкрито провадження у справі №826/11186/18, залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державну податкову інспекцію у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області.

Разом з цим, ухвалою суду від 26.07.2018 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

03.08.2018 року представником позивача через канцелярію суду подана заява про відвід судді Бояринцевій М.А. від розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 8 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Бояринцева М.А.) від 06.08.2018 року провадження у справі зупинено, а справу передано для розгляду цього питання.

Так, дослідивши матеріали справи та поданої представником позивача заяви про відвід судді Бояринцевій М.А., суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що на її думку, аналізуючи підставу для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суддя Бояринцева М.А. вже надала оцінку обґрунтованості заявленій позовній вимозі, яка є предметом справи №826/11186/18, а саме зазначила, що «не встановлено наявності очевидних ознак протиправності рішення Фонду державного майна України. Відтак, представника вважає, що зазначені обставини викликають сумнів в неупередженості та об’єктивності судді.

Статтями 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

При цьому суд зазначає, що важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини, у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Так, у справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Оцінюючи підстави, вказані представником позивача у заяві про відвід, які, з її точки зору, свідчать про неупередженість судді, суд вважає, що фактично позивач надає характеристику діям судді при ухваленні ним процесуального рішення, а саме – винесення ухвали суду від 26.07.2018 року, яким позивачу відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Таким чином, заявник аналізує процесуальні рішення судді, що ним ухвалене під час розгляду даної справи.

Крім цього, суд зазначає, що будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та безсторонності судді Бояринцевої М.А. при розгляді даної справи, з доводів представника позивача у заяві про відвід не вбачається, а незгода позивача із прийнятим рішенням судді про відмову у задоволенні заяви останнього про забезпечення позову - є формою реалізації процесуальних та поза процесуальних прав позивача. Відтак, сам лише сумнів позивача у неупередженості судді у зв'язку із незадоволенням прийняття зазначеної ухвали не є чинником, що об'єктивно може впливати на неупередженість та безсторонність суду.

Крім того, у ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді Бояринцевій М.А. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене в сукупності, керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 240-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про відвід судді Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцевій М.А. від розгляду адміністративної справи №826/11186/18.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Келеберда