Справа № 812/1708/18
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 серпня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1708/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- позивач) із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області (далі - відповідач або УПтаСЗ Сєвєродонецької МР), у якому просить суд:

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради призначити ОСОБА_1 пільги зі сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 з 30.05.2017, зробивши відповідні перерахунки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.05.2017 позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача про призначення йому пільг зі сплати комунальних послуг як учаснику бойових дій. Одночасно в заяві зазначено про те, що призначення субсидії позивач не потребує. З травня по грудень 2017 року позивач отримував рахунки за комунальні послуги, в яких зазначено про наявність пільги зі сплати комунальних послуг. Однак, у січні 2018 року позивач отримав рахунок, у якому зазначено про наявність субсидії. Уповноваженими особами відповідача повідомлено позивачу в усній формі про те, що його дружина як співвласник квартири користується субсидією з 2015 року та заяви про відмову від субсидії у 2017 році не подавала. 15.02.2018 дружина позивача звернулась до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради із заявою про відмову від субсидії. 13.03.2018 позивач письмово звернувся до відповідача за роз'ясненням питання призначення йому субсидії замість пільги. 23.03.2018 відповідач надав відповідь, у якій зазначив, що пільга йому та його сім'ї призначена з 01.01.2018 після письмового звернення дружини позивача з відмовою від раніше призначеної субсидії. Не погодившись із зазначеною відповіддю, позивач звернувся до відповідача з вимогою відмінити рішення про надання позивачу субсидії на 2017 рік та не надання пільги, і надати все ж таки пільги, як було прийнято на комісії з питань призначення соціальних допомог від 02.06.2017 № 19-2182. 11.04.2018 позивач отримав відповідь, у якій зазначено, що відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного призначення. Всі бюджетні призначення втрачають силу зі спливом бюджетного періоду, у зв'язку з чим відшкодувати витрати за надані послуги підприємствами-надавачами послуг за минулий бюджетний період відповідач не має юридичних підстав.

Ухвалою суду від 18.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 18.07.2018 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано від відповідача докази, які мають суттєве значенню для вирішення справи (арк. спр. 33-34).

Позивач надав заяву від 08.08.2018 за вх. № 18961/2018 про розгляд справи в порядку письмового провадження (арк.спр. 67).

19.07.2018 позивачем до суду було надано відповідь на відзив (вх. № 17248/2018) у якому позивач, зокрема, зазначив, що вважає, що відповідачем здійснено надмірний перерахунок субсидії, маючи в наявності відповідні матеріали справи про призначення житлової субсидії та встановлення пільги на оплату житлово-комунальних послуг як учаснику бойових дій з їх вини, через помилку, неуважність, некомпетентність та байдуже ставлення до громадян. Порушено 10-денний строк, у який відповідач повинен повідомити про призначення субсидії (субсидію призначено 02.01.2018, повідомлено про це 29.01.2018). Також, на думку позивача, субсидію призначено та нараховано відповідно лише на його дружину без урахування того, що обставини змінились та без урахування позивача як члена сім'ї. Крім того, з вини відповідача було нараховано дві пільги на одну адресу, чим порушено законодавчі норми. На підставі вищевикладеного, позивач вважає свій позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню (арк. спр. 38-40).

Крім того, 07.08.2018 за вх. № 18828/2018 позивачем надано письмові пояснення, в яких, зокрема, позивач зазначив наступне. Як вбачається з отриманих платіжних розрахунків за січень-лютий 2018 року в графі «Субсидії», субсидія, нарахована відповідачем дружині позивача (ОСОБА_2.), є у значно меншому розмірі, ніж пільга на оплату житлово-комунальних послуг як учаснику бойових дій, що підтверджено платіжними розрахунками за жовтень-грудень 2017 року. Зазначене, на думку позивача, є порушенням вимог Закону України «Про соціальний статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», недотримання його положень та норм, порушенням та звуженням прав позивача як громадянина України, що забороняється Конституцією України; як особи, яка має пільги та користується соціальними правами та захистом, гарантованим державною Україна; як учасника бойових дій - особи, яка брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (арк. спр. 62-63).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі від 01.08.2018 вх. № 18314/2018 (арк. спр. 46) та відзив на позовну заяву від 11.07.2018 № 6339/03 (арк.спр. 30-31), в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Дружина позивача, ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, користується субсидією за вказаною адресою з грудня 2015 року. Заява про відмову від субсидії від ОСОБА_2 у 2017 році не надходила. Таким чином, оскільки з квітня 2017 по вересень 2017 року розмір субсидії на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 становив 0,00 грн, з 30.05.2017 згідно заяви ОСОБА_1 за цією адресою надавались пільги у розмірі 75 % знижки в межах норм споживання. 02.01.2018 на період з жовтня 2017 по квітень 2017 року було призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1. Таким чином, враховуючи п. 4 Положення № 848 від 21.10.1995, пільги на оплату житлово-комунальних послуг на цей період не нараховуються, у зв'язку з чим було зроблено відповідний перерахунок. 15.02.2018 ОСОБА_2 відмовилась від нарахування субсидії за адресою АДРЕСА_1 з січня 2018 року, у зв'язку з чим нарахування пільг було поновлено. Враховуючи вищенаведене, згідно п. 4 Положення № 848 та керуючись статтею 23 Бюджетного кодексу України представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

Згідно із частиною дев'ятою статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, фактично мешкає разом із дружиною ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, що не є спірним питання у даній справі та визнається відповідачем.

Шлюб між позивачем та ОСОБА_3 зареєстровано відділом ДРАЦС Сєвєродонецького МУЮ у Луганській області 06.06.2014 № 201, що підтверджується відміткою в паспорті позивача (арк.спр. 6).

Зазначена квартира належить позивачу та його дружині на підставі договору купівлі - продажу від 22.10.2012 (арк. спр. 15-17).

Згідно з додатком до протоколу засідання комісії з питань призначення соціальних допомог від 02.06.2017 № 19-2182 вирішено призначити ОСОБА_1 та його сім'ї пільги згідно п. 2 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затверджений постановою КМУ від 29.01.2003 № 117, з 30.05.2017 (арк. спр. 14,54).

30.05.2017 ОСОБА_1 взято на облік у ЄДАРП з 30.05.2017 як учасника бойових дій, пільга поширюється на дружину - ОСОБА_2, що підтверджується довідкою від 12.06.2017 № 3267, виданою УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради (арк.спр. 68).

У січні 2018 року позивач отримав рахунки за комунальні послуги, в яких зазначено про наявність у дружини субсидії (арк.спр. 64-65, 41-43).

За твердженням позивача, він в усній формі звертався до працівників відповідача за роз'ясненнями стосовно застосування субсидії замість пільг. Уповноваженими особами відповідача повідомлено позивачу в усній формі про те, що його дружина, як співвласник квартири користується субсидією з 2015 року та заяви про відмову від субсидії у 2017 році не подавала.

15.02.2018 дружина позивача звернулась до УПСЗН Сєвєродонецької міської ради із заявою про відмову від субсидії (арк. спр. 50).

13.03.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо роз'яснень питання призначення йому субсидії замість пільги (арк. спр. 10).

21.03.2018 відповідач надав відповідь, у якій зазначив, що пільга йому та його сім'ї призначена з 01.01.2018 після письмового звернення дружини позивача з відмовою від раніше призначеної субсидії (арк. спр. 13).

Не погодившись із зазначеною відповіддю, позивач звернувся до відповідача з вимогою відмінити рішення про надання позивачу субсидії на 2017 рік та не надання пільги, і надати все ж таки пільги, як було прийнято на комісії з питань призначення соціальних допомог від 02.06.2017 № 19-2182 (арк. спр. 12).

11.04.2018 позивач отримав відповідь у якій зазначено, що відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного призначення. Всі бюджетні призначення втрачають силу зі спливом бюджетного періоду, у зв'язку з чим відшкодувати витрати за надані послуги підприємствами-надавачами послуг за минулий бюджетний період відповідач не має юридичних підстав (арк. спр. 11).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про соціальний статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІ), Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ), Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (зі змінами) (далі - Положення № 848), Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» (далі - постанова № 117) у редакціях, чинних на дату виникнення спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови призначення та порядок надання громадянам мови призначення та порядок надання громадянам щомісячної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, а саме: житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами; щомісячної житлової субсидії на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об'єднання), а саме: витрат на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт; обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, відповідно до яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів; витрат на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку визначені Положенням № 848.

Пунктом 3 Положення № 848 визначено, що призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.

Згідно з положеннями пункту 14 Положення № 848 субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону, але не більше ніж на 12 місяців, і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня. При цьому розмір субсидії на опалювальний сезон для домогосподарств, які використовують природний газ/електричну енергію для індивідуального опалення, розраховується з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 (дружина позивача) зверталася 22.12.2015 до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради з заявою про призначення житлової субсидії за адресою: 93404, АДРЕСА_1 (арк.спр. 48), рішенням відповідача від 06.01.2016 призначено субсидію ОСОБА_3 з грудня 2015 року по березень 2016 року у розмірі 6,87% від середньомісячного сукупного доходу, що складає 1290,87 грн (арк.спр. 49).

Рішенням відповідача від 22.05.2017 призначено субсидію ОСОБА_2 з квітня 2017 року по квітень 2017 року, щомісячно в сумі 0,00 грн (арк.спр. 57).

Рішеннями відповідача від 02.01.2018 ОСОБА_2 призначено субсидію з жовтня 2017 року по жовтень 2017 року у розмірі 21,26% від середньомісячного сукупного доходу, що складає 189,12 грн (арк.спр. 58), з листопада 2017 року по листопад 2017 року у розмірі 21,26% від середньомісячного сукупного доходу, що складає 1574,13 грн (арк.спр. 59) та з грудня 2017 року по березень 2018 року у розмірі 21,26 % від середньомісячного сукупного доходу, що складає 1572,83 грн (арк.спр. 60).

При цьому суд зауважує, що, як підтверджується додатком до протоколу засідання комісії з питань призначення соціальних допомог від 02.06.2017 № 19/2182, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 комісією вирішено призначити пільги згідно із Положенням «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» п.2, затвердженим постановою КМУ від 29.01.2003 № 117, ОСОБА_1 на нього та його дружину ОСОБА_2 за адресою: в. Енергетиків, 29-3, з 30.05.2017 (арк.спр. 14).

У пункті 3.10 соціального паспорту ОСОБА_1 учасника антитерористичної операції та членів його сім'ї, родини загиблого військовослужбовця, який приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, дата заповнення - 30.05.2017, зазначено, що він не потребує призначення субсидії на житлово - комунальні послуги, в п. 6.1 зазначено дружину ОСОБА_2 (арк.спр. 9).

Крім того, згідно з персональною обліковою карткою пільговика ОСОБА_1 датою початку нарахування пільги є 30.05.2017, датою закінчення - 31.12.2054 (арк.спр. 55-56)

Суд зауважує, що Закон № 2011-ХІІ відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною десятою статті 14 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами.

Згідно із статтею 4 Закону № 3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до статті 5 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктами 4 та 5 частини першої статті 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій надається 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю), 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії УБД № 204397, і визнається сторонами, відповідно має право на пільги, визначені пунктами 4 та 5 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, а саме - 75% знижку плати за користування комунальними послугами.

Матеріалами справи підтверджується, що з 30.05.2017 по вересень 2017 року включно позивач користувався пільгою як учасник бойових дій, 02.01.2018 на період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року ОСОБА_2 призначено субсидію, тому, за посиланням відповідача, згідно з пунктом 4 Положення № 848 пільги за цей період не нараховувались, та було зроблено відповідний перерахунок.

Згодом, 15.02.2018 ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою від 15.02.2018 про зупинення призначення субсидії з січня 2018 року, оскільки користується пільгами (арк.спр. 50), і рішенням відповідача від 16.02.2018 відмінено субсидію з січня 2018 року за заявою власника.

Також 15.02.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пільги з січня 2018 року, від субсидії відмовився (арк.спр. 61).

Таким чином, пільгою позивач користувався з 30.05.2017 по 30.09.2017, та користується з 01.01.2018, а у період з 01.10.2017 по 31.12.2017 дружина позивача (член сім'ї) користувалася субсидією у розмірі 21,26 % від сукупного місячного доходу.

Спірним питанням у даній справі є правомірність позбавлення позивача права на пільгу, призначену йому рішенням відповідача як учаснику бойових дій з 30.05.2017, шляхом призначення члену його сім'ї субсидії у період з 01.10.2017 по 31.12.2017 в розмірі 21,26% сукупного доходу на підставі пункту 4 Положення № 848, та правомірність подальшої відмови відповідача у призначенні пільги та відповідному перерахунку з 01.10.2017 з посиланням на статтю 23 Бюджетного кодексу України.

Дійсно, згідно з абзацом другим пункту 4 Положення № 848 у разі призначення субсидії пільги з оплати житлово-комунальних послуг та придбання твердого палива і скрапленого газу особам, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні (будинку), у період її отримання не нараховуються. Інформація про зазначених осіб подається підприємствам - виробникам/виконавцям житлово -комунальних послуг та вноситься до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Разом з тим, абзацами другим та третім пункту 22 частини першої статті 12 Закону № 3351-ХІІ визначено, що пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. Площа житла, на яку нараховується 75-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім'ї осіб, які не мають права на знижку плати. Якщо в складі сім'ї є особи, які мають право на знижку плати в розмірі, меншому ніж 75 процентів, спочатку обчислюється в максимально можливому розмірі 75-процентна відповідна знижка плати.

Тобто, в даному випадку, відповідачем не враховано положення статті 12 Закону № 3351-ХІІ, та той факт, що розмір субсидії, призначеної ОСОБА_2 (21,26% від сукупного доходу) є меншим, ніж належна позивачу пільга (75% знижка на оплату), ту обставину, що згідно з персональною обліковою карткою пільговика ОСОБА_1 датою початку нарахування пільги є 30.05.2017, датою закінчення - 31.12.2054 (арк.спр. 55-56), тому в даному випадку суд вважає безпідставним та протиправним позбавлення позивача пільг на оплату житлово - комунальних послуг, належних йому як учаснику бойових дій, з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Щодо посилань відповідача на статтю 23 Бюджетного кодексу України, суд зауважує таке.

Відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 12 статті 23 Бюджетного кодексу).

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Разом з тим, статтею 2 Закону № 2011-ХІІ визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування (стаття 4 Закону № 2011-ХІІ).

В даному випадку мало місце протиправне позбавлення позивача пільг, належних йому як учаснику бойових дій, та призначених з 30.05.2017, у період з 01.10.2017 по 31.12.2017.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Таким чином, відповідач у даному випадку не вправі посилатися на положення статті 23 Бюджетного кодексу України та зобов'язаний відновити порушене право позивача шляхом призначення ОСОБА_1 як учаснику бойових дій пільги на оплату житлово - комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1, згідно з вимогами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01.10.2017 по 31.12.2017, зробивши відповідні перерахунки з урахуванням раніше призначеної на підставі рішень відповідача про призначення субсидії від 02.01.2018 (арк.спр. 58-59) ОСОБА_2 субсидії за період з 01.10.2017 по 31.12.2017 у розмірі 21,26 % сукупного доходу.

Суд зауважує, що позивачем заявлено вимогу про зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_1 пільги зі сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 з 30.05.2017, зробивши відповідні перерахунки.

Проте, судом встановлено, що фактично пільга була призначена позивачу з 30.05.2017, і він користувався нею по 30.09.2017, та користується з 01.01.2018, тому позовні вимоги є обґрунтованими частково.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач не довів правомірності своїх дій.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме - визнати протиправними дії УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради Луганської області щодо припинення нарахування ОСОБА_1 пільг на оплату житлово - комунальних послуг, належних йому як учаснику бойових дій, з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року та зобов'язати УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради Луганської області призначити ОСОБА_1 як учаснику бойових дій пільги на оплату житлово - комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1, згідно з вимогами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01.10.2017 по 31.12.2017, зробивши відповідні перерахунки з урахуванням раніше призначеної на підставі рішень відповідача про призначення субсидії від 02.01.2018 ОСОБА_2 субсидії за період з 01.10.2017 по 31.12.2017 у розмірі 21,26 % сукупного доходу.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, фактичне місце проживання: 93411, АДРЕСА_1) до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області (, місцезнаходження: 93414, Луганська обл., вул. Новікова, 15-Б) про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області щодо припинення нарахування ОСОБА_1 пільг на оплату житлово - комунальних послуг, належних йому як учаснику бойових дій, з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області призначити ОСОБА_1 як учаснику бойових дій пільги на оплату житлово - комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1, згідно з вимогами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року, зробивши відповідні перерахунки з урахуванням раніше призначеної на підставі рішень відповідача про призначення субсидії від 02.01.2018 ОСОБА_2 субсидії за період з 01.10.2017 по 31.12.2017 у розмірі 21,26 % від середньомісячного сукупного доходу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська