Справа № 501/995/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 501/995/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Пушкарський Д.В.
Дата ухвалення рішення 31.05.2018 р.

Місце ухвалення: м. Чорноморськ

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

судді - Димерлія О.О.

судді - Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати дії щодо відхилення клопотання антиконституційними та протизаконними; скасувати постанову серії БР № 434431 від 03.04.2017 року.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 31 травня 2018 року заявлений позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача та скасовано постанову БР №434431 від 03.04.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

03.04.2017 року інспектором патрульної поліції у м. Миколаєві капітаном поліції Марченко С.М. складено відносно позивача постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді накладення штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення БР № 434431 від 03.04.2017 року, позивач, 03.04.2017 року о 11 год. 05 хв. керуючи автомобілем «Шеврале авео», реєстраційний номер НОМЕР_1, виконав обгін, виїхавши на зустрічну смугу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю.

Вважаючи дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що винесенню оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення повинно було передувати складання протоколу про адміністративне правопорушення. Так, суд першої інстанції вказав, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення є вичерпним і може бути змінений лише законом, однак притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП до цих випадків не відноситься. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення повинно було передувати складання протоколу про адміністративне правопорушення, що не було зроблено і тим самим порушено норми КУпАП. Також вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції послався на те, що відповідачем було проігнороване клопотання позивача про перенесення місця та часу розгляду справи для того, щоб він міг скористуватися правовою допомогою. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають вимогам норм матеріального права, з огляду на викладене.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону встановлено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В статті 222 КУпАП зазначається, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

Частиною 4 статті 258 КУпАП регламентовано, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила щодо відсутності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, колегія суддів вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

Крім того, у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ наведеної Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ цієї ж Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV вказаної Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що з наведених положень чинного законодавства чітко вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, що спростовує доводи позивача та суду першої інстанції про незаконність розгляду відповідачем адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП вказує, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, обставини, викладені у постанові інспектора серії БР № 434431 від 03.04.2017 року, можуть бути підтвердженими відеозаписами з місця вчинення правопорушення, а саме зафіксованими на відео обставинами вчинення правопорушення, які були долучені судом першої інстанції до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, дані докази були зібрані та зафіксовані відповідачем, та на підставі них вирішувалося питання про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому такі докази є основоположним предметом дослідження правомірності винесення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, колегія суддів зазначає, що з аналізу даних відеозаписів слідує, що позивач, 03.04.2017 року о 11 год. 05 хв. керуючи автомобілем «Шеврале авео», реєстраційний номер НОМЕР_1, виконав обгін, виїхавши на зустрічну смугу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, що є порушенням п.п. 11.4, 14.6 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п.п. 11.4, 14.6 Правил дорожнього руху України на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Обгін заборонено: а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об'їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, встановивши, що позивач виконав обгін, виїхавши на зустрічну смугу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, відеозаписом, та є порушенням п.п. 11.4, 14.6 Правил дорожнього руху України, відповідач цілком правомірно прийняв оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В заявленому позові позивач жодним чином не заперечує встановлені порушення з боку останнього Правил дорожнього руху, а наведені доводи позивача та суду першої інстанції щодо порушення процедури прийняття оскаржуваної постанови спростовуються наведеними вище висновками суду апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ і накладення штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачені.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб'єкта владних повноважень, з можливістю скористатися правовою допомогою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці його вчинення відбулось із повним дотриманням вищенаведених правових норм.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення заявленого позову та скасування оскаржуваної постанови відсутні.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними дій та скасування постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 13.08.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко