Справа № 812/211/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2018 року справа №812/211/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Блохіна А.А., за участю секретаря судового засідання Токаревої А.Г., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Старченка Г.В., представника відповідача Березніченка Ю.С., діючих за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі № 812/211/18 (головуючий суддя І інстанції Петросян К.Є.), складене в повному обсязі 18 червня 2018 року в м. Сєвєродонецьку Луганської області за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та протиправними дій, визнання незаконними та протиправними наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) щодо накладення на ОСОБА_2 сувора догана 11 жовтня 2017 року за вживання спиртних напоїв та скасувати його;

- визнання незаконним та протиправним наказ військової частини НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) від 11 листопада 2017 року № 428, яким на ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення Сувора догана за появу на території військової частини у нетверезому стані та скасування його;

- визнання незаконними та протиправними накази військової частини НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) від 02 червня 2017 року № 454 та № 455, від 02 червня 2017 року № 6 та № 7, від 31 жовтня 2017 року № 387 та № 388 в частині позбавлення ОСОБА_2 щомісячної премії на 100% згідно наказу Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року № 260 та щомісячної винагороди на 100% згідно наказу Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 року № 550 за травень, червень та жовтень 2017 року та скасування їх стосовно позивача;

- визнання незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) в частині не нарахування ОСОБА_2 з 29 червня 2016 року по листопад 2016 року надбавки за вислугу років у розмірі 5%, та з грудня 2017 року по лютий 2017 року у розмірі 10%;

- зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_2 щомісячну премію та щомісячну винагороду за травень, червень та жовтень 2017 року у розмірі 100% та провести індексацію цих грошових доходів із відповідною виплатою;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_2 надбавку за вислугу років з липня 2016 року по листопад 2016 року у розмірі 5%, та з грудня 2016 року по лютий 2017 року 10% із проведенням індексації цих грошових доходів із відповідною виплатою;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_2 у зв`язку із невірним нарахуванням розміру надбавки за вислугу років, з урахування надбавки за виконання особливо важливих завдань з липня 2016 року по лютий 2017 року із проведенням індексації цих грошових доходів із відповідною виплатою (а.с. 3-8, 35-38 т.1. а.с. 1-5 т.2).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення суворої догани 11 жовтня 2017 року за вживання спиртних напоїв. Визнано протиправним та скасовано наказ військової частини НОМЕР_1 від 11 листопада 2017 року № 428 щодо накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді сувора догана за появу на території військової частини у нетверезому стані.

Визнано протиправними та скасовано накази військової частини НОМЕР_1 від 02 червня 2017 року № 454 та № 455, від 02 червня 2017 року № 6 та № 7, від 31 жовтня 2017 року № 387 та № 388 в частині позбавлення ОСОБА_2 щомісячної премії та щомісячної грошової винагороди за травень, червень та жовтень 2017 року. Зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_2 щомісячну премію та щомісячну грошову винагороду за травень, червень та жовтень 2017 року в сумі 18 707,22 грн. з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 в частині не нарахування ОСОБА_2 з 29 липня 2016 року по листопад 2016 року надбавки за вислугу років у розмірі 5%, та з грудня 2017 року по лютий 2017 року у розмірі 10%. Зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_2 надбавку за вислугу років з 29 липня 2016 року по лютий 2017 року в сумі 316,26 грн. з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму грошового забезпечення з урахуванням надбавки за вислугу років з 29 липня 2016 року по лютий 2017 року у розмірі 704,20 грн. з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині заявлених вимог відмовлено (а.с. 161-167 т.2).

Не погодившись із судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, просила суд його скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини по справі, що призвело до хибного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на постанову Чаплинського районного суду Харківської області по справі № 665/1693/17, як на доказ того, що позивач не перебував в стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби.

Зазначає, що відмова позивача від проходження медичного обслідування на стан алкогольного сп`яніння (про що проведено службове розслідування) має бути розціненим як доказ правомірності прийняття спірних наказів (а.с. 174-176 т.2).

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, зазначили, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить службу у військовій частині польової пошти НОМЕР_2 , найменування якого анульовано та використовуються умовне найменування військова частина НОМЕР_1 , за контрактом, що не заперечується сторонами (а.с. 14-23 т.1).

Наказом командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 липня 2016 року № 210, солдата ОСОБА_2 , призначеного на посаду водія-машиніста екскаватора відділення інженерної техніки інженерно-технічного взводу інженерної роти військової частини польової пошти НОМЕР_2 , який прибув з Маріупольського ОМВК Донецької області для подальшого проходження служби, з 29 липня 2016 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с. 206 т.1, 22 т.2).

Наказами відповідача від 30 травня 2017 року на ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді сувора догана та від 14 червня 2017 року № 511 попередження про неповну посадову відповідність (а.с. 116-117, 158-159 т.1).

На підставі вказаних наказів, ОСОБА_2 наказами від 02 червня 2017 року № 454 та № 455 позбавлено премії та додаткової грошової винагороди у травні 2017 року (а.с. 177-180 т.1), а також наказами від 02 липня 2017 року № 6 та № 7 позбавлено премії та додаткової грошової винагороди у червні 2017 року (а.с. 173, 174, 175, 176 т. 1).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2018 року у справі №812/1399/17 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконними, протиправними та скасування наказів від 30 травня 2017 року, від 14 червня 2017 року №511 (а.с. 8 т.2), частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 , зокрема, визнано протиправними та скасовано накази військової частини від 30 травня 2017 року та від 31 травня 2017 року щодо дисциплінарного стягнення у вигляді догана та сувора догана (а.с. 148-154 т.2).

Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_2 оголошено дисциплінарне стягнення в усній формі у вигляді сувора догана за вживання спиртних напоїв 09.10.2017року (а.с. 37 т.2).

У зв`язку із оголошенням дисциплінарного стягнення у вигляді сувора догана 11 жовтня 2017 року наказами військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2017 року №387 та № 388 позивача позбавлено премії та додаткової винагороди у жовтні 2017 року (а.с. 201-202 т.1).

Наказом військової частини НОМЕР_1 від 11 листопада 2017 року № 428 ОСОБА_2 знов у друге притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді сувора догана за появу на території військової частини у нетверезому стані саме 09.10.2017 року тобто позивача двічі було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одним фактом (а.с.184-185 т.1).

Не погодившись з вищевказаними наказами та позбавленням позивача премій, додаткових винагород, тощо, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірним питанням у справі є обґрунтованість заявлених вимог позивача.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що спірні накази є протиправними та такими, що підлягають скасування, а щомісячна премію та щомісячна грошову винагороду за травень, червень та жовтень 2017 року, надбавки за вислугу років є такими, що підлягають виплаті. В іншій частині позовних вимог (проведення індексації вищевказаних виплат) відмовлено за передчасністю заявлення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо результату розгляду справи, з наступних підстав.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551- XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до частини першої статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно із статтею 51 Дисциплінарного статуту на сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової військової служби) можуть бути накладені такі стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді; пониження у військовому званні на один ступінь; пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду; позбавлення сержантського (старшинського) звання; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Статтею 53 Дисциплінарного статуту надано право командиру відділення зокрема, робити зауваження, оголошувати догану та сувору догану.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Згідно із статтею 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 15 березня 2004 року № 82, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 березня 2004 року за № 385/9884 затверджено Інструкцію Про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Інструкція № 82).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 82 службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (пункт 1.3 Інструкції № 82).

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції № 82 особам, які проводять службове розслідування, надається право:

отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки;

ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій (пункт 2.2 Інструкції № 82).

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 82 у разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.

За результатами службового розслідування складається акт (пункт 4.1 Інструкції № 82).

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції № 82 акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування (пункт 4.3 Інструкції № 82).

Відповідно до пункту 5.1 Інструкції № 82 посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.

Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування, а у випадках, передбачених пунктом 4.4 цієї Інструкції, також начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (пункт 5.2 Інструкції № 82).

Відповідно до статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (статті 98 Дисциплінарного статуту).

Згідно статті 106 Дисциплінарного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди),військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.

У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі "Стягнення" робиться запис - коли й ким стягнення знято.

Судом першої та апеляційної інстанції, встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 відповідно до статті 97 Дисциплінарного статуту, 11 жовтня 2017 року ОСОБА_2 особисто оголошено про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана» за вживання спиртних напоїв 09.10.2017 року.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів підтвердження факту вживання спритних напоїв ОСОБА_2 , з приводу чого йому особисто було оголошено «сувору догану» 11 жовтня 2017 року, як і не містять доказів оголошення позивачу особисто даного виду дисциплінарного стягнення.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за даним фактом службове розслідування не проводилось, пояснення від самого ОСОБА_2 не відбирались, медичне обстеження також не проводилось.

Крім того, в порушення вимог статті 106 Дисциплінарного статуту службова картка ОСОБА_2 також не містить відомостей щодо оголошення позивачу 11 жовтня 2017 року дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана» за вжиття спиртних напоїв (а.с.113-115 т.1, а.с.28 т.2).

В матеріалах справи наявні матеріали службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 жовтня 2017 року № 350 за фактом алкогольного сп`яніння молодшого сержанта ОСОБА_2 (т.2 а.с.18-39).

З даних матеріалів вбачається, що наказом військової частини НОМЕР_1 від 11 листопада 2017 року № 428, за результатами службового розслідування за фактом алкогольного сп`яніння молодшого сержанта ОСОБА_2 згідно наказу від 24.10.2017 № 350, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді «сувора догана» за появу 09.10.2017 на території військової частини у нетверезому стані (т.1 а.с.184-185).

Наказ військової частини НОМЕР_1 від 24 жовтня 2017 року №350 виданий на підставі рапорту командира інженерно-саперної роти ГІЗ капітана ОСОБА_3 від 09 жовтня 2017 року. Однак, зареєстровано вказаний рапорт лише 24 жовтня 2017 року та відповідно видано наказ про проведення службового розслідування за № 350 від 24 жовтня 2017 року в термін до 06 листопада 2017 року.

Матеріали службового розслідування містять в собі лише пояснення командира відділення командира машини військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_4 та пояснення командира інженерно-саперної роти ГІЗ капітана ОСОБА_3 від 09 жовтня 2017 року про начебто знаходження ОСОБА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, через запах алкоголю, порушення мови та координації рухів.

Пояснення військовослужбовця ОСОБА_2 матеріали службового розслідування не містять, як і не містять доказів ознайомлення позивача з матеріалами службового розслідування в цілому та безпосередньо із наказом від 11 листопада 2017 року № 428 «Про результати службового розслідування за фактом алкогольного сп`яніння молодшого сержанта ОСОБА_2 » в порушення пункту 5.2 Інструкції № 82.

Акт про відмову ОСОБА_2 від ознайомлення із службовою карткою, надання пояснень та з актом проведення службового розслідування, що міститься в матеріалах справи не може слугувати беззаперечним доказом, оскільки відповідачем не надано суду об`єктивної інформації про відібрання від позивача пояснень в межах службового розслідування або неможливості отримання пояснень.

При цьому, актом службового розслідування зазначено про обставини, що обтяжують вину військовослужбовця, зокрема те, що він неодноразово притягувався до дисциплінарної та адміністративної відповідальності, а саме: 03 листопада 2016 року, 28 березня 2017 року та 08 червня 2017 року.

Отже, акт службового розслідування також не містить в собі посилання на наявне у позивача дисциплінарне стягнення у вигляді «сувора догана» від 11 жовтня 2017 року, яке начебто було оголошено особисто ОСОБА_2 командиром військової частини а той же самий проступок.

Актом від 11 жовтня 2017 року засвідчено відмову сержанта ОСОБА_2 від проведення медичного обстеження за явними ознаками алкогольного сп`яніння 09 жовтня 2017 року, 10 жовтня 2017 року та 11 жовтня 2017 року, а також відмову від підписання протоколу 11 жовтня 2017 року ОДХ № 000076 за частиною 3 статтею 172-20 КУпАП.

Тобто, за даним фактом відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, який направлено для розгляду до Чаплинського районного Херсонської області.

Постановою Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2017 року у справі № 665/1693/17, за наслідками розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, встановлено відсутність в матеріалах справи належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_2 повторно протягом року, а саме 09.10.2017 виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані, внаслідок чого провадження по справі за ч.3 ст.172-20 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення (а.с.24-25 т.1).

Відповідно до вимог частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, в розумінні вимог частини шостої статті 78 КАС України судами першої та апеляційної інстанції встановлено відсутність достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_2 повторно протягом року, а саме 09 жовтня 2017 року виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані. Отже, постановою суду встановлено відсутність факту знаходження 09 жовтня 2017 року ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння (а.с.24-25 т.1).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача підстав для винесення наказу від 11 листопада 2017 року № 428 про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «сувора догана» за появу на території військової частини у нетверезому стані, що тягне за собою визнання протиправними дії відповідача при накладенні на ОСОБА_2 даного виду стягнення.

При цьому, суд зазначає наступне.

Наказами військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2017 року №387 позивача позбавлено премії у жовтні 2017 року та від 31 жовтня 2017 року №388 додаткової винагороди у жовтні 2017 року (т.1 а.с.196-197), підставою для їх винесення слугував наказ від 11 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «сувора догана» за вживання спритних напоїв.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанції встановлена протиправність дій відповідача при оголошенні ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана» 11 жовтня 2017 року, суд апеляційної інстанції вважає протиправним позбавлення позивача виплати премії та грошової винагороди у жовтні 2017 року, відтак, позовні вимоги в цій частині є похідними від вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо накладення на позивача дисциплінарної відповідальності у вигляді «сувора догана» та такими, що також підлягають задоволенню.

Відмова у задоволені позовних вимог позивача щодо скасування наказу про притягнення 11 жовтня 2017 року до дисциплінарної відповідальності у вигляді «сувора догана» в апеляційному порядку не оскаржувалась, відтак, суд її не розглядає.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про належні виплати премії, додаткової винагороди та надбавки за вислугу років, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом військової частини НОМЕР_1 від 02 червня 2017 року № 454 позбавлено ОСОБА_2 премії за травень 2017 року, наказом від 02 червня 2017 року № 455 - додаткової грошової винагороди за травень 2017 року, підставою винесення цих наказів зазначено «сувора догана» за вживання спиртних напоїв 30.05.2017 (а.с.192-193 т.1).

Наказом військової частини НОМЕР_1 від 02 липня 2017 року № 6 позбавлено ОСОБА_2 премії за червень 2017 року, а також наказом від 02 липня 2017 року № 7 - додаткової грошової винагороди за червень 2017 року, підставою для їх винесення зазначено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність» (а.с.194-195 т.1).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2018 року у справі №812/1399/17 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконними, протиправними та скасування наказів від 30 травня 2017 року, від 14 червня 2017 року №511, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, зокрема: визнано протиправними та скасовано накази від 30 травня 2017 року, яким на ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» та від 14 червня 2017 року №511, яким на ОСОБА_2 накладене дисциплінарне стягнення «попередження про неповну посадову відповідальність.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2018 року у справі №812/1399/17 набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставин, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2018 року у справі №812/1399/17 встановлено неправомірність наказів відповідача про накладення дисциплінарне стягнення на ОСОБА_2 від 30 травня 2017 року та від 14 червня 2017 року № 511, які в свою чергу були підставою для позбавлення позивача виплати премії та грошової винагороди у травні та червні 2017 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для позбавленні позивача виплати премії та грошової винагороди у травні та червні 2017 року були відсутні.

Рішення суду першої інстанції в частині розрахунку премії та грошової винагороди у травні та червні 2017 року відповідачем не оскаржувалось, відтак, суд апеляційної інстанції не вважає за необхідне надавати оцінку розміру цих виплат.

При цьому, рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дії відповідача щодо не нарахування надбавки за вислугу років, виплати належних йому сум в цій частині та проведення індексації всіх спірних виплат також не оскаржувалось в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі № 812/211/18 за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та протиправними дій, визнання незаконними та протиправними наказів, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 08 серпня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

А.А. Блохін