Справа № 161/5101/18
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5101/18
Провадження № 2-а/161/294/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свій позов обґрунтовує тим, що 20.03.2018 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №463071 за вчинення ним за правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАПП.

Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з наступних підстав. 20.03.2018 року о 03.35 год. він їхав по освітленій вул.. Володимирській в м. Луцьку. На перехресті вул.. Володимирська-Львівська в м. Луцьку він зупинив авто, оскільки перестала горіти ліва фара ближнього світла. Через деякий час до нього підїхав працівник поліції та сказав, що в його автомобілі не світить фара, на що він повідомив, що про даний факт йому відомо та, що він намагається відновити світло. Крім того, вказав, що якщо не зможе відновити світло, то залишить автомобіль на стоянці та викличе таксі. Через деякий час неполадку автомобіля було усунуто, однак працівником поліції вже була заповнена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також вказав, що не зміг внести свої зауваження до постанови, оскільки інспектор Онищук Р.Л. вирвав з його рук постанову.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР№463071 від 20.03.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. Просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до змісту постанови серії АР № 463071 від 20.03.2018 року, складеної інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, 20.03.2018 року о 03 год. 35 хв. по вул. Володимирській в м. Луцьку ОСОБА_4 керував транспортним засобом «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1, у якого ліва фара не працювала в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 «в» ПДР України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. (а.с. 4).

Згідно п. 31.1, п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Зовнішні світлові прилади - не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

За порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України передбачена адміністративна відповідальність за ст.121. ч.1 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП України встановлено, що орган(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач факт вчинення ним адміністративного правопорушення заперечив. Вказує, те, що перестала горіти фара у режимі ближнього світла виявив особисто та сам усунув виявлений недолік. Доказів щодо іншого представник відповідача суду не надав.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки не доведено та не підтверджується належними доказами, вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст.1 ст. 122 КУпАП, виключається підставність притягнення його до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 122, 258, 268, 276, 283, 287-289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 3, 6, 9, 26, 73, 77, 79, 94, 228, 243-245, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №463071 від 20.03.2018 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк