Справа № 826/4141/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 серпня 2018 року № 826/4141/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
додержавної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
проскасування податкових повідомлень-рішень від 28.12.2016 №, №6,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень від 28.12.2016 №, №6.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акту перевірки від 08.12.2016 №536/26-57-13-06/301812170 прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.12.2016 №, №6. Позивачем зазначено, що висновки, викладені в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам, оскільки згідно з приписами пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, сума списаного боргу позивача не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Відповідач проти позову заперечив із посиланням на приписи підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, якими, на його думку, чітко передбачено оподаткування відповідного доходу, чого позивачем зроблено не було.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до пунктів 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами проведеної перевірки державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт перевірки від 08.12.2016 №536/26-57-13-06/301812170 (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що призвело до заниження загального річного оподаткованого доходу за 2015 рік на суму 27 084, 20 грн. та відповідно заниження податкового зобов'язання з військового збору за 2015 рік в сумі 406, 26 грн.

На підставі акту перевірки державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 28.12.2016 №, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 6 009, 80 грн., у тому числі: за основним платежем 4 807, 84 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 201, 96 грн.;

- від 28.12.2016 №, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 507, 83 грн., у тому числі: за основним платежем 406, 26 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 101, 57 грн.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені Податковим кодексом України строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених Податковим кодексом України, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV Податкового кодексу України.

Пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

З акту перевірки вбачається, що висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на те, що позивачем занижено дохід за 2015 рік, отриманий у вигляді основної суми боргу, анульованої кредитором, що підлягає оподаткуванню в сумі 27 084, 20 грн.

Також, контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що згідно відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної податкової адміністрації України, в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 позивач, окрім отриманих доходів, обов'язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримував доходи, як додаткове благо, у вигляді основної суми боргу, анульованої кредитором, що також підтверджується договорами про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 30.01.2015, від 01.04.2015 та від 07.05.2015, а також довідками публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про отримані доходи у вигляді прощеного боргу від 30.01.2015, від 01.04.2015 та від 07.05.2015.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено кредитний договір від 21.05.2008 №700007043 на суму 24 943, 54 дол. США.

В подальшому, 30.01.2015 між позивачем та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір про внесення змін і доповнень до договору кредиту №700007043 від 21.05.2008, відповідно до якого сторони погодились встановити наступний порядок погашення простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу за кредитним договором на період з 30 січня 2015 року по 30 січня 2015 року включно, а саме: погашення простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу за кредитним договором здійснюється в еквіваленті, розрахованому від належної до сплати суми коштів у валюті кредиту, виходячи з офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України на сайті www.bank.gov.ua станом на 12:00 годину за вирахування 20 % на дату здійснення зарахування платежу.

Також, 01.04.2015 між позивачем та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір про внесення змін і доповнень до договору кредиту №700007043 від 21.05.2008, відповідно до якого сторони погодились встановити наступний порядок погашення простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу, та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором на період з 01 квітня 2015 року по 01 квітня 2015 року включно, а саме: погашення простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу, та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором здійснюється в еквіваленті, розрахованому від належної до сплати суми коштів у валюті кредиту, виходячи з офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України на сайті www.bank.gov.ua станом час та дату здійснення зарахування платежу за вирахуванням 30% від офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України на сайті www.bank.gov.ua станом час та дату здійснення зарахування платежу.

Крім того, 07.05.2015 між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір про внесення змін і доповнень до договору кредиту №700007043 від 21.05.2008, відповідно до якого сторони погодились встановити наступний порядок погашення простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу, та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором на період з 07 травня 2015 року по 07 травня 2015 року включно, а саме: погашення простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу, та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором здійснюється в еквіваленті, розрахованому від належної до сплати суми коштів у валюті кредиту, виходячи з офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України на сайті www.bank.gov.ua станом час та дату здійснення зарахування платежу за вирахуванням 30% від офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України на сайті www.bank.gov.ua станом час та дату здійснення зарахування платежу.

Так, з огляду на вказане, публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» довідками від 30.01.2015, 01.04.2015 та від 07.05.2015 повідомило ОСОБА_1 про те, що він отримав дохід у вигляді часткового прощення боргу у розмірі 12 863, 00 грн., 11 280, 30 грн. та 2 940, 69 грн. відповідно, за кредитним договором від 21.05.2008 №700007043, також повідомивши позивача, що дані суми, є доходом, який підлягає оподаткуванню.

Позивачем, 26.04.2016 було подано до державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік, до якої в графу «доходи, які не підлягають оподаткуванню, у тому числі» було включено доходи, у вигляді частково прощеного боргу по кредиту в іноземній валюті в розмірі 27 084, 19 грн..

За посиланням позивача, до вказаної декларації ним також було додано розрахунок суми доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу.

Відповідач, при проведенні позапланової невиїзної перевірки, наполягав на тому, що прощена сума кредитної заборгованості є додатковим благом позивача, а тому з неї має бути сплачений податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Позивач, посилаючись на приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, не вважає суму 27 084, 19 грн. доходом, який підлягає оподаткуванню.

Відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, з аналізу вказаних норм випливає, що різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року не є доходом позивача.

Крім того, як вбачається з розрахунку суми доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу, прощена публічним акціонерним товариство «Альфа-Банк» заборгованість по кредиту не перевищує суму, визначену положеннями пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, що свідчить про необґрунтованість віднесення прощеної позивачу суми кредиту до оподатковуваного доходу.

З огляду на викладене та з урахуванням наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 28.12.2016 № є протиправним, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2016 № є обґрунтованими та підлягають задоволенню..

Що стосується податкового повідомлення-рішення 28.12.2016 №6, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «військовий збір», суд зазначає наступне.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Податкового кодексу України), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні та податкові агенти.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм податкового Кодексу України вбачається, що необхідною умовою для утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.

Оскільки, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2016 №, то податкове повідомлення-рішення від 28.12.2016 №6, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «військовий збір» також підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач заперечень на позовну заяву не надав, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, покладений на нього приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав в результаті чого, правомірності своїх рішень суду не довів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28.12.2016 № та від 28.12.2016 №6.

Стягнути з державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (03115, м. Київ, вул. Верховинна, буд. 9, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640, 00 грн. (шістсот сорок гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.