Справа № 766/6855/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/6855/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Новак Оксани Вячеславівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Новак Оксани Вячеславівни (далі - Управління патрульної поліції) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13 квітня 2018 року серії ВР №236030.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що суб'єктом владних повноважень при прийняті спірної постанови не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, який, на її думку, є обов'язковим при розгляді даної категорії справ.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, не надаючи правову оцінку підставам, викладеним у позові, виходив із того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи та наданим до суду відеозаписом правопорушення. Також суд зазначив, що при складанні спірної постанови, суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було надано мотивованої оцінки її доводам, що були зазначені як підстави для задоволення позову.

Понад те, розглянувши справу без її виклику, суд першої інстанції порушив її право на участь в судовому засіданні.

У зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове її задоволення з наступних підстав.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 13 квітня 2018 року серії ВР №236030, встановлено, що 13 квітня 2018 року водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем RENAULT TRAFIK, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Марії Фортус в м. Херсоні здійснила зупинку вказаного транспортного засобу ближче ніж за 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, чим порушила пп. 15.9 ґ. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

У зв'язку з виявленим порушенням, інспектором патрульної поліції було повідомлено водія про порушення вимог вказаного пункту ПДР, за що встановлена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП та прийнято постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення в розмірі 255 грн.

Згідно статті 285 КУпАП позивачку було ознайомлено зі змістом спірної постанови, після чого вона її отримала, про що свідчить її підпис на спірній постанові.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши докази у справі, зокрема, відеозапис скоєного адміністративного правопорушення, дійшов вірного висновку про наявність в діях позивачки складу порушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Однак, при розгляді вказаної справи, суд допустив низку порушень процесуального права, які є підставою для скасування прийнятого ним рішення.

Так, суд першої інстанції не повідомив позивача про дату, час і місце розгляду справи, позбавивши її права бути присутнім у судовому засіданні, надавати докази з приводу заявленого позову.

Понад те, приймаючи рішення у справі, суд порушив вимоги ст. 246 КАС України, не надавши мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Досліджуючи обставини наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до пп. 15.9 ґ. ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порушення позивачем ч. 1 ст. 122 КУпАП зафіксоване відеозаписом із нагрудної камери поліцейського.

Досліджуючи вказаний доказ, суд апеляційної інстанції встановив, що позивачка здійснила зупинку ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу.

Отже, обставини, зазначені в постанові про накладення адміністративного стягнення, знайшли своє підтвердження.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 пп.15.9 ґ. ПДР, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також слід зазначити, що позивачка ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не заперечує факт скоєння нею адміністративного правопорушення.

Переходячи до доводу апелянта, який полягає в тому, що суд першої інстанції не надав оцінку факту відсутності протоколу про адміністративне правопорушення, який, на її думку, повинен бути обов'язково складений, слід зазначити.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Аналіз положень частин першої - третьої статті 258 КУпАП дає підстави для висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

За правилами частини 4 статті 258 КУпАП протокол також не складається у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 цієї статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові позивачем зроблено підпис тільки у графі «копію постанови мною отримано», що не вказує на заперечення щодо допущеного правопорушення та виключає необхідність застосування абзацу п'ятого статті 258 КУпАП.

В апеляційній скарзі, апелянт, обґрунтовуючи свою позицію, послався на рішення Конституційного Суду за №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, в якому надано роз'яснення незаконності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення без процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, статті 258 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає даний довід апеляції недоречним, з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, рішення Конституційного Суду за №5-рп/2015 було ухвалено в травні 2015 року.

Однак, після його ухвалення, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VII (далі - Закон № 596) внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Таким чином, рішення Конституційного Суду було прийнято щодо статті 258 КУпАП, в редакції до внесення змін Законом №596, а тому прийняти до уваги даний довід апелянта у колегії суддів немає підстав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 31.01.2018 року (справа №660/575/16-а) та від 12.03.2018 року (справа № 751/6165/17), який, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Далі необхідно зазначити, що стаття 286 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Дана категорія справ розглядається протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі з повідомленням учасників справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У свою чергу, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції розглянув дану категорію справ в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, в тому числі і позивачки.

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про те, що судом першої інстанції порушено її право на участь в судовому засіданні та право на захист, оскільки суд розглянув справу без її виклику.

Колегія суддів вважає, що вказане порушення судом норм процесуального права знайшло своє підтвердження, а тому це є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України.

Відповідно до цієї правової норми, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Є слушним посилання апелянта, з приводу порушення її права на справедливий суд, на рішення Європейського суду з прав людини, зокрема «Кузнецов та інші проти Російської Федерації», «Суомінен проти Фінляндії», «Гірвісаарі проти Фінляндії».

Так, у перелічених рішеннях наголошено на обов'язок судового органу обґрунтовувати свої рішення, продемонструвати сторонам, щоб вони були почуті. Національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявними у неї правом на апеляцію.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляції про відсутність мотивації у судовому рішенні, що свідчить про його необґрунтованість.

Порушення норм процесуального права, згідно з ч. 3 ст. 317 КАС України є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Пункт 1 ч. 3 ст. 286 КАС України встановлює, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року - скасувати.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13 квітня 2018 року серії ВР №236030 - залишити без змін.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Новак Оксани Вячеславівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський