Справа № 807/488/18
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2018 рокум. Ужгород№ 807/488/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинець Д.В.

при секретарі Фількорн В.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про оскарження дій (бездіяльності) та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 серпня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі складено 08 серпня 2018 року.

ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3О.) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі відповідач, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області), яким просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови у затверджені проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки при розгляді клопотання.

2. Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передати у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області, відповідно до поданого клопотання, яке розглянути повторно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 23 березня 2018 року звернувся до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області відповідно до ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, яка розташована за межами населеного пункту та території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області. Однак, листом від 18 квітня 2018 року № Ш-1011/0-1509/0/18-18 позивачу відмовлено у затверджені проекту та наданні у власність земельної ділянки з підстав, які не передбачені Земельним Кодексом України. Такі дії відповідача, позивач вважає протиправними та такими, що порушують його конституційні права та інтереси.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві та просив суд такий задовольнити повністю.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в звязку з тим, що ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області на звернення позивача листом від 18.04.2018 року повідомило, що згідно розпорядження Кабінету ОСОБА_4 України від 31.01.18 року №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення держави власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад» Головне управління має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначені державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарської призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з ОТГ (шляхом прийняті відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Однак позивачем до клопотання стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки рішення відповідного органу місцевого самоврядування щодо погодження (непогодження) надання згоди на передачу земель сільськогосподарського призначення у приватну власність не додано. Також, відповідач зазначив, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є дискреційним повноваженням відповідача, тому суд не може зобовязати останнього надати такий дозвіл.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 23.03.2018 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області (а.с.13). До клопотання було додано проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру.

Листом від 18.04.2018 року №Ш-1011/0-1509/0/18-18 (а.с.15) відповідач повернув без затвердження подані позивачем матеріали, зазначивши, що такі потребують доопрацювання розробником документації із землеустрою, у звязку з тим, що згідно розпорядження Кабінету ОСОБА_4 України від 31.01.18 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення держави власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад» Головне управління має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначені державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарської призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з ОТГ (шляхом прийняті відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. а ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі Земельний кодекс України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Згідно ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок передачі земельних ділянок у власність громадян врегульовано ст.118 Земельного кодексу України відповідно до частин 6-7 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, серед іншого, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ВР Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з наведених норм, стаття 118 Земельного кодексу України містить виключний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Відповідач, в силу вимог Земельного кодексу України та покладених на нього обовязків, зобовязаний в кожному випадку дослідити фактичні обставини повно та всебічно для зясування наявності чи відсутності встановлених законом підстав для відмови в задоволенні заяви. Однак, жодної з наведених у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем не зазначено.

Відповідач, розглядаючи клопотання ОСОБА_3, повинен був прийняти одне з двох рішень: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передати у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області або надати мотивовану відмову. При цьому, у випадку надання відмови, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області повинно було керуватись лише тими підставами, виключний перелік яких визначено у ст.118 Земельного кодексу України.

Натомість, у листі від 18.04.2018 року (а.с.15) відповідач, без посилання на будь-які норми, визначені Земельним кодексом України для розгляду таких звернень, повертає без затвердження подані позивачем матеріали, зазначивши, що такі потребують доопрацювання розробником документації із землеустрою, посилаючись на розпорядження Кабінету ОСОБА_4 України від 31.01.18 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення держави власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад».

Однак, вказана підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є необґрунтованою та не передбачена приписами Земельного кодексу Україну. Також, в самому листі, всупереч вказаним вище приписам Земельного кодексу України, відповідачем не зазначено, в чому саме місце розташування земельної ділянки, що планується до відведення, не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, чи генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Розпорядження Кабінету ОСОБА_4 України від 31.01.2018 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад» вимагає отримання схожого погодження обєднаних територіальних громад (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Однак, не отримання такого погодження, відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, не є підставою для відмови у наданні такого дозволу. Крім того, відповідно до Закону України Про Кабінет ОСОБА_4 України розпорядження є актом Кабінету ОСОБА_4 України, який видається з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань, а тому посилання на такі документи як на підставу для унормування порядку отримання позиції органу місцевого самоврядування щодо проекту землеустрою є необґрунтованими.

Розглядаючи подане клопотання, відповідач повертає матеріали без затвердження для доопрацювання документації, що є прямим порушенням ст. 118 Земельного кодексу України, яка забороняє вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_3, в задоволенні клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не дотримався вимог Земельного кодексу України, дане рішення не може відповідати приписам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги в частині зобовязання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передати у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом ОСОБА_4 Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Завданням адміністративного суду є контроль за правомірністю прийняття рішення та відповідності його чинному законодавству, а тому рішення суду про зобовязання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передати у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області є формою втручання у повноваження відповідача.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за законністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

В даному випадку, питання щодо надання затвердження проекту землеустрою віднесено до компетенції відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області. У звязку з чим, суд відмовляє в задоволенні вимоги про зобовязання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передати у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області.

Одночасно суд переконаний, що позовна вимога щодо повторного розгляду клопотання ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передачі у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області належить до задоволення та слід зобовязати відповідача розглянути таке повторно.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 245 КАС України суд зобовязує відповідача вирішити питання, щодо якого звернувся позивач з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області не доведено правомірності відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передачі у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області, вимоги позивача щодо визнання таких дій відповідача протиправними відповідають вимогам законодавства та встановленим судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, в звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню та необхідно визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передачі у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області та зобовязати ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передачі у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області, при цьому, в задоволенні позову в іншій частині (зобовязати ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передати у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області) необхідно відмовити з вищенаведених підстав.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи на встановлені судом обставини, а саме протиправні дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови у затверджені проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки при розгляді клопотання, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі та зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області надати звіт про виконання судового рішення протягом 30 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Розяснити відповідачу, що відповідно до частини 2 статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту субєкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн., який необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області .

Керуючись ст. ст. 241, 243, 255, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_3 (89440, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, вул. Вознесенська, буд. 106, код НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код 39766716) про оскарження дій (бездіяльності) та зобовязання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код 39766716) щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки при розгляді клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передати у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району, Закарпатської області, відповідно до поданого ОСОБА_3 клопотання.

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код 39766716 ) розглянути повторно клопотання ОСОБА_3, зареєстроване Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області 05 квітня 2018 року за № Ш-1011//0/17-18, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення садівництва та передати у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:020:0010) площею 0,1062 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.05), яка розташована за межами населеного пункту на території Великолазівської сільської ради, Ужгородського району, Закарпатської області.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) на користь ОСОБА_3 (89440, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, вул. Вознесенська, буд. 106, код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 коп.

6. Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) подати у місячний строк, з дня набрання законної сили судовим рішенням, звіт про виконання судового рішення.

Повідомити Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) про наслідки, передбачені статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяОСОБА_5