Справа № 805/2841/18-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 р. Справа№805/2841/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Селидовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача від 02.01.2018 року щодо не зарахування до пільгового стажу періоди роботи позивача, а саме: з 22.12.1997 року по 31.07.1998 року на підприємстві ПП "Рудник", з 12.05.2008 року по 09.07.2009 року, з 11.09.2009 року по 21.11.2012 року та з 11.11.2014 року по 29.12.2014 року на підприємстві ТОВ "Донбасвуглерозробка";

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 02.01.2018 року, з урахуванням до пільгового стажу періодів роботи позивача, а саме: з 22.12.1997 року по 31.07.1998 року на підприємстві ПП "Рудник", з 12.05.2008 року по 09.07.2009 року, з 11.09.2009 року по 21.11.2012 року та з 11.11.2014 року по 29.12.2014 року на підприємстві ТОВ "Донбасвуглерозробка" (з урахуванням уточнень до позовної заяви).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.01.2018 року Селидовським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах. В березні позивач отримав повідомлення про не зарахування періодів його роботи до пільгового стажу, оскільки позивачем не надано довідок про підтвердження трудового стажу.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, незаконними та такими, що порушують його Конституційні права на пенсійне забезпечення.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення заявлених вимог. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що на підставі наданих документів позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах. Проте до пільгового стажу позивача не зараховано спірні періоди, оскільки у відповідача відсутня можливість провести перевірку наданих позивачем документів через знаходження підприємств в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. На підставі зазначеного, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.04.2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 25.05.2018 року судом здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою суду від 26.06.2018 року судом відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.07.2018 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 08.08.2018 року представники сторін не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

На підставі частини 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

Відповідно до повідомлення відповідача до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 22.12.1997 року по 31.07.1998 року на підприємстві ПП «Рудник», оскільки не надана пільгова довідка, відомості про підземні спуски в шахту, копії наказів про атестацію робочих місць; з 11.11.2014 року по 29.12.2014 року на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», оскільки не надані довідки про підземні спуски в шахту (а.с. 11).

Як вбачається з трудової книжки позивача серії БТ-І №9762195 (а.с. 14-23) у спірні періоди позивач працював:

- з 22.12.1997 року по 31.07.1998 року в якості гірника по ремонту гірничих виробіток 4 розряду з повним робочим днем в шахті на підприємстві ПП «Гірник»;

- з 11.11.2014 року по 29.12.2014 року в якості гірника по ремонту гірничих виробіток 4 розряду з повним робочим днем в шахті на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка».

Відповідно до довідки ТОВ «Донбасвуглерозробка» від 12.04.2018 року №12/04-18 позивач працював на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка» з 12.05.2008 року по 09.07.2008 року, з 11.09.2009 року по 21.11.2012 року, з 11.11.2014 року по 29.12.2014 року гірником підземним з повним робочим днем в шахті (а.с. 24).

Згідно виписки з наказу №33/1-к від 24.10.2007 року «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» право позивача на пільгову пенсію підтверджено за списком №1 (а.с. 25).

Відповідно до довідки ПП «Рудник» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивач в період з 22.12.1997 року по 31.07.1998 року, виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом в якості гірника з ремонту гірничих виробіток 4 розряду підземного (а.с. 27).

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття відповідачем спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом 6 ст. 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Матеріалами справи підтверджено та сторонами по справі не заперечується той факт, що позивач у спірні періоди працював: з 22.12.1997 року по 31.07.1998 року на підприємстві ПП "Рудник", з 12.05.2008 року по 09.07.2009 року, з 11.09.2009 року по 21.11.2012 року та з 11.11.2014 року по 29.12.2014 року на підприємстві ТОВ "Донбасвуглерозробка". В наданій трудовій книжці, заповненій 28.02.1986 року на ім'я позивача, містяться відповідні записи.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією так і Законами України.

В своїх запереченнях на позовну заяву представником відповідача визначено підставу, яка унеможливлює здійснити перерахунок позивачу пенсії, на підставі наданих ним документів, а саме, відсутність можливості підтвердити відомості, зазначені в документах первинними документами.

Водночас, вказані доводи судом вважаються необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду мають право отримувати від підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та перевіряти їх.

Пунктом 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.11.2005 року за № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 року за № 1566/11846, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, організацій незалежно від форм власності дооформлення документів та перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п. 17 Порядок № 22-1 встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Аналогічна норма міститься у п. 2.10 Порядок № 22-1 (зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07.07.2014 року) відповідно до якої довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Таким чином, єдиною підставою для проведення розрахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.

Пунктом 2.1 Порядок № 22-1, за бажанням пенсіонера у період до 01.01.2016 року ним може подаватися довідка про заробітну плату до 01.07.2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу вищенаведених норм нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що правом вимагати додаткових документів від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. Отже у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Проте це є правом, а не обов'язком відповідача.

В даному випадку відповідач з формальних підстав, у зв'язку з тим, що підприємство, яке видало довідку знаходиться в м. Донецьку, не вжив жодних заходів спрямованих на повне, всебічне з'ясування спірного питання, відмовив у перерахунку пенсії.

Також суд критично ставиться до вказаних доводів відповідача, оскільки згідно інформації з безкоштовного пошуку відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань офіційного сайту Міністерства юстиції України, юридична адреса ПП "Рудник: 85490, Шахта Курахівська с.Курахівка, Донецька область, Україна; та юридична адреса ТОВ "Донбасвуглерозробка": 85487, Донецька область, місто Селидове, місто Гірник, вулиця Гірнича, будинок 1.

Право особо на перерахунок пенсії, яке гарантоване чинним законодавством, також підпадає під дії та захист гарантованим прав, визначених ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.).

Суд не може розцінювати факт не підтвердження даних довідки первинними документами та факт відсутності тимчасового доступу до них, як рівнозначні обставини, що позбавляють права позивача на призначення пенсії, з урахуванням принципів здійснення адміністративного судочинства. Факт відсутності первинних документів, на підставі яких видано спірну довідку, не встановлений.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були створенні до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки на тій підставі, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач працював.

У зв'язку з тим, що будь-яких посилань на невідповідність довідки діючому законодавству відповідачем не наведено і вимог для надання (витребування) у нього уточнюючих довідок не існує, отже і відмова у врахуванні заробітної плати за вказаній в довідці період роботи позивача є неправомірною.

Крім того, жодним законодавчим актом не заборонено враховувати заробітну плату при нарахуванні (перерахунку) пенсій за той період, коли особа, яка набула права на пенсію, працювала на території Донецької області, а громадянин не може нести особисту відповідальність за те, що відбувається на території вказаної області, та не може відповідати за діяльність інших осіб.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІVврегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок). За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Аналіз наведених норм свідчить, що обчислення страхового стажу за спірні періоди роботи позивача, має проводитись в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначається зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер. В трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумніву.

Відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування свого відзиву проти позову.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1, 2 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог законодавства, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Враховуючи, що рішення Європейського Суду з прав людини є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані врахувати практику Європейського Суду з прав людини, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

У зв'язку з чим суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались, відмова відповідачем-органом державної влади позивачу-фізичній особі у реалізації його права на зарахування до пенсії спірних періодів у зв'язку зі знаходженням підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що дії Селидовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо незарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 22.12.1997 року по 31.07.1998 року на підприємстві ПП "Рудник", з 12.05.2008 року по 09.07.2009 року, з 11.09.2009 року по 21.11.2012 року та з 11.11.2014 року по 29.12.2014 року на підприємстві ТОВ "Донбасвуглерозробка" протиправні та позовна заява підлягає задоволенню, а спірні періоди зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправним та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії, відповідач має враховувати висновки рішення в даній адміністративній справі щодо наявності підтвердження пільгового стажу позивача.

Щодо судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує стягнути судові витрати у розмірі 704,80 грн., здійснені ОСОБА_1, за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 2, ст. 8-15, ст.19-21, ст. 72-78, ст. 90, ст. 139, 189, 194, 205, 241-243, 245, 246, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Селидовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.01.2018 року щодо не зарахування до пільгового стажу періоди роботи позивача, а саме: з 22.12.1997 року по 31.07.1998 року на підприємстві ПП "Рудник", з 12.05.2008 року по 09.07.2009 року, з 11.09.2009 року по 21.11.2012 року та з 11.11.2014 року по 29.12.2014 року на підприємстві ТОВ "Донбасвуглерозробка".

Зобов'язати Селидовське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 02.01.2018 року, з урахуванням до пільгового стажу періодів роботи позивача, а саме: з 22.12.1997 року по 31.07.1998 року на підприємстві ПП "Рудник", з 12.05.2008 року по 09.07.2009 року, з 11.09.2009 року по 21.11.2012 року та з 11.11.2014 року по 29.12.2014 року на підприємстві ТОВ "Донбасвуглерозробка".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Повний текст рішення складений та підписаний 8 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Загацька Т. В.