Справа № 826/2649/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 серпня 2018 року № 826/2649/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа:Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Міністерство оборони України
прозобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі- відповідач/Украерорух), за участю третьої особи - Міністерства оборони України, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 37 років служби в сумі 199013,75 (сто дев'яносто дев'ять тисяч тринадцять гривень 75 коп.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачам строк для надання відзиву на позов.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що вказану грошову допомогу необхідно стягнути з Міністерства оборони України.

Третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечувала, з огляду на обґрунтованість позовних вимог, зазначивши, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, при цьому виплату таких коштів має здійснювати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, під час проходження військової служби в Збройних Силах України наказом Міністра оборони України від 08.12.1999 №704 відряджений зі Збройних Сил України до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

Наказом Міністра оборони України від 02.07.2009 №534 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у відставку за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» (за станом здоров'я) з посади заступника начальника Служби аеронавігаційної інформації Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Відповідно до наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 24.07.2009 №356/о ОСОБА_1 звільнений з служби з вислугою років на військовій служби тривалістю 37 років 10 місяців.

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 29.01.2018 на ім'я директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби.

Листом від 05ю02.2018 №1-26.2-471 Державне підприємство обслуговування повітряного руху України відмови ОСОБА_1 в задоволенні заяви про виплату одноразової грошової допомоги, зазначивши, що Украерорух не отримує кошти з Державного бюджету України і тому не може здійснити вказану виплату та запропоновано позивачу звернутись з відповідною заявою до Міністерства оборони України.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, а своє право на отримання одноразової грошової допомоги порушеним, звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Питання грошового забезпечення військовослужбовців врегульоване статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При цьому, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Згідно з ч. 9 ст. 6 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних (освітніх) закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних (освітніх) закладах, затверджується Президентом України.

На виконання вимог даного Закону, а також у відповідності до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1998 №815 "Питання Державної авіаційної адміністрації" позивач був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі у Збройних Силах та збереженням за ним всіх видів матеріального забезпечення, гарантій і пільг, передбачених законодавством для військовослужбовців.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

При цьому, згідно п. 155 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, за відрядженими до державних органів, установ і організацій військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 №104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій" військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Виходячи з наведених положень чинного законодавства, одноразова грошова допомога, що виплачується військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, належить до складу грошового забезпечення військовослужбовців та виплачується за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці.

Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним судом України в постанові від 07.10.2014 року у справі №21-398а14.

Отже, вказане дає підстави вважати, що обов'язок з виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби законодавець покладає як на Міноборони, інші утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, так і органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади залежно від того, були відряджені зазначені військовослужбовці для подальшого проходження служби в органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади чи ні.

У разі коли військовослужбовці звільняються безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, підприємствах, установах, організаціях, вищих навчальних закладах, куди вони були відряджені для подальшого проходження служби із залишенням на військовій службі, обов'язок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби покладається законодавством на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади, відповідно, до яких були відряджені зазначені військовослужбовці та у яких вони працювали.

Наведене свідчить, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби повинна була здійснюватися саме Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Водночас. Суд не погоджується з заявленою в позовних вимогах сумою одноразової грошової допомоги, що підлягає виплаті позивачу.

Так, згідно ч. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 24.07.2009 №356/0, вислуга років ОСОБА_1 у Збройний Силах України становить 37 років та 10 місяців.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки від 27.07.2009 №10.1-686, виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, загальна сума грошового забезпечення за місяць становить 10336,50 грн.

Відтак, з огляду на приписи ч. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога при звільнені позивача становить 191225,25 грн., а саме: 10,336,50(щомісячне грошове забезпечення)*37(кількість повних років служби)*50%.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

В той же час, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений пункту 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом зобов'язання Державного підприємства обслуговування повітряного руху України виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 191225,25 грн.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241-247, 250, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 191225,25 грн. (сто дев'яносто одна тисяча двісті двадцять п'ять гривень 25 коп.).

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян