Справа № 182/2296/18
Суддя: Тихомиров І. В.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2296/18
Провадження № 2-а/0182/82/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.08.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Затуливітер Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.4-6) посилаючись на наступні обставини.

Він є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміна», далі за текстом ТОВ «Зміна».

ТОВ «Зміна» використовує земельну ділянку, площею 0,2557 Га під нерухомістю, за адресою Дніпропетровська область, смт. Червоногригорівка, вул. Ярмарочна (Леніна), 20-а.

05.02.2018 р. відповідачем було здійснено перевірку дотримання ТОВ «Зміна» вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки. За наслідками проведеної перевірки 15.02.2018 р. постановою про накладання адміністративного стягнення № 12-ДК/0023По/08/01/-18 керівника ТОВ «Зміна» ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

З зазначеним ОСОБА_1 не погоджується, оскільки земельна ділянка виділена для обслуговування обєктів нерухомості ТОВ «Зміна» і зазначені обєкти зареєстровані у відповідності до чинного законодавства.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити в їх задоволені.

09.08.2018 р. надіслали на адресу суду відзив на позовну заяву.

Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Частиною першою ст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Між сторонами виникли публічно-правові відносини, які врегульовані КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визначеним у п.п.1-6 ч. 1 цієї статті.

Згідно ч.2 цієї статті, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

15.02.2018 р. заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області, начальником управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_3 при розгляді протоколу від 06.02.2018 р. № 12-ДК/0019П/07/01/-18, складеного державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області, провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Нікопольському, Томаківському районах та м. Нікополі управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_4 було встановлено порушення керівником ТОВ «Зміна» ОСОБА_1 вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, площею 0,2557 Га за адресою Дніпропетровська область, пгт Червоногригорівка, вул. Ярмарочна, 20-а для розміщення будівлі магазину та винесено постанову № 12-ДК/0023По/08/01/-18 про накладання адміністративного стягнення, за якою керівника ТОВ «Зміна» ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 30)

Відповідно до частини першої статті 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади по земельних ресурсах.

Повноваження державних контролюючих органів щодо своєчасного виявлення порушень земельного законодавства, в тому числі самовільного зайняття земельних ділянок, і вжиття заходів стосовно їх усунення визначені, насамперед, Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Зокрема, згідно з статтями 6, 9 і 10 цього Закону до повноважень спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель (інспекції) належить вжиття відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам.

Державний контроль за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель.

Відповідно до ст. 53-1 КУАП самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері користування земельними ділянками.

Предмет посягання - земельна ділянка.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається у самовільному (тобто без належного на те права, оформленого юридично) зайнятті земельної ділянки (формальний склад).

Підставою для передачі громадянам та юридичним особам, зокрема, земельних ділянок державної або комунальної власності є рішення уповноваженого органу.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Також незалежно від різноманітності процедур передачі (надання) земельних ділянок існує загальна вимога щодо необхідності визначення меж земельної ділянки та оформлення права на земельну ділянку.

Так, відповідно до статті 125, статті 126 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою (державного акта), та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

У зв'язку з цим статтею 211 Земельного кодексу України самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

З урахуванням положень Земельного кодексу України, зміст терміну "самовільне зайняття земельних ділянок" розкрито у Законі України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Відповідно до абзацу десятого статті 1 цього Закону самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання ненаданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2005 р. по справі № 9/298 було встановлено (а.с. 17-19), що рішенням Червоногригорівської селищної ради «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель Шкільного торгово-комерційного товариства «Зміна», далі за текстом ШТКТ «Зміна» від 29.08.1997 р. за № 110-Х/ХХІІ були затверджені матеріали встановлення меж землекористування ШТКТ «Зміна» на території Червоногригорівської селищної ради, закріплена за ШТКТ «Зміна» земельна ділянка загальною площею 0,2557 Га.

Рішенням Червоногригорівської селищної ради від 06.08.2004 р. № 144-15/ХХІV «Про затвердження рішень виконавчого комітету селищної ради» було вирішено дати дозвіл ШТКТ «Зміна» на розробку проекту відведення земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,2557 Га по вул. Ярмарочна (Леніна) в смт Червоногригорівка в довгострокову оренду з послідуючим викупом.

Внаслідок реорганізації ШТКТ «Зміна», яка відбулась у червні місяці 2004 р. правонаступником усіх його прав та обовязків, у тому числі власником нерухомого майна, що розташовано на вказаній земельній ділянці стало ТОВ «Зміна» (а.с. 17-19)

Зазначені обставини не спростовуються відповідачем та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

З аналізу зазначених норм права та доданих доказів, суд приходить до висновку про відсутність у позивача дій спрямованих на самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,2557 Га по вул. Ярмарочна (Леніна) в смт Червоногригорівка, оскільки ТОВ «Зміна» отримало та зареєструвало у встановленому законом поряду право власності на будівлю за зазначеною адресою і тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 251 КУАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на наведене, суд вважає, що постанова № 12-ДК/0023По/08/01/-18 від 15.02.2018 р. про накладання адміністративного стягнення, за якою керівника ТОВ «Зміна» ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУАП у звязку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 8, 9, 12, 14, 77, 90, 94, 241-246, 286 КАС України, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову № 12-ДК/0023По/08/01/-18 від 15.02.2018 р. про накладання адміністративного стягнення, за якою керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Зміна» ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., винесену заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області, начальником управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_3 - скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Текст рішення виготовлено 09.08.2018 р.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5