Справа № 757/30412/18-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Костюк Л.О., Файдюк В.В.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Києві Шевченка Олександра Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування протоколу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати дії відповідача неправомірними та скасувати протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 413065 від 28.08.2017 за частиною першою ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що огляд на стан сп'яніння проводився без залучення свідків та без дотримання Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №1452/735 від 09.11.2015.

Крім того, після проведення огляду його на стан алкогольного сп'яніння працівниками поліції не було складено жодного документа, який би фіксував вказані події та направлено його до відділення «Соціотерапія» для проведення такого огляду лікарем закладу охорони здоров'я.

Таким чином, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення було допущено ряд процесуальних правопорушень.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №3 Управління патрульної поліції в місті Києві Шевченка Олександра Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування протоколу - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати ухвалу та направити на розгляд за встановленою підсудністю - до Печерського районного суду міста Києва.

Зокрема, апелянт посилався на те, що у поданій позовній заяві вирішувалось питання щодо правомірності/неправомірності вчинення дій інспектором поліції, оскільки такі дії не відповідали вимогам КУпАП, Закону України «Про національну поліцію» та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №1452/735 від 09.11.2015.

Окрім того, не відкриття провадження у справі порушує права та інтереси позивача, оскільки кожна особа відповідно до статті 5 КАС України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вчинені дії працівника поліції не порушили права, свободи та охоронювані законом інтереси позивача.

Слід враховувати той факт, що відповідачем було вчинено ряд неправомірних дій, які порушують права та законні інтереси позивача, які в подальшому були відображені в протоколі, відтак такі дії підлягають розгляду в порядку адміністративного провадження.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 28.08.2017 відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 413065 за частиною першою ст. 130 КУпАП.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб'єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, тому не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У пункті 2 частини першої статті 4 КАС України закріплено визначення «публічно-правового спору», згідно з яким - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

У той же час, відповідно до пункту 3 частини другої статті 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Як свідчать матеріали справи, позивач просить суд визнати дії відповідача неправомірними та скасувати протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 413065 від 28.08.2017 за частиною першою ст. 130 КУпАП.

Відповідно до частини першої ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 130 КУпАП.

Згідно із частинами першої-ддругої ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення; а справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 130 КУпАП, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, законом віднесено до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів за місцем його вчинення, за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника.

За правилами частини першої ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

При цьому, складання протоколу - це процесуальні дії суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, спір, що виник у зв'язку зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення, не є адміністративним, оскільки відповідач при складанні відповідного протоколу здійснює не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким надається під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а складається в порядку та випадках, встановлених КУпАП.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 02.05.2018 (справа №758/16853/17).

Пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною шостою вказаної статті передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Відтак, позивач не позбавлений права на участь у судовому засіданні з розгляду адміністративного матеріалу відносно нього в місцевому суді, до якого відповідно направлено адміністративний матеріал разом з даним протоколом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений статтею 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Л.О. Костюк,

В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено: 09 серпня 2018 року.