Справа № 358/1189/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 358/1189/17 Суддя (судді) першої інстанції: Тітов Микола Борисович
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Літвіної Н.М.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до Богуславського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила визнати протиправною та скасувати відмову комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 41 від 21 квітня 2017 року у призначені одноразової грошової допомоги дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_3 та обов`язати відповідача прийняти рішення про виплату одноразової грошової допомоги дочці ( ОСОБА_2 ) померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 неповнолітня донька ОСОБА_3 - відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 2 статті 16, статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 5, 10 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її батька ОСОБА_3 , оскільки причина його смерті пов`язана із захистом Батьківщини.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 28 березня 2018 року даний адміністративний позов залишено без задоволення.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що смерть солдата ОСОБА_3 є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, що виключає право членів сім`ї на отримання одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не повинна здійснюватись лише у разі, якщо б було достовірно встановлено, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 є прямим наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. Однак, даної обставини встановлено не було, а висновок відповідача та суду з даного приводу є протизаконним та не відповідає дійсності.

Представником відповідача було подано відзив на апеляційну скаргу щодо обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 2016 році ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО м. Сєверодонецьк Луганської області, в/ч НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер під час проходження військової служби в АДРЕСА_1 , що підтверджується сповіщенням сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) від 30 травня 2016 року та Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 30 травня 2016 року.

Відповідно до довідки про причини смерті (до форми №106/о №98) від 28 травня 2016 року, причина смерті ОСОБА_3 гостре малокрів`я, травматична ампутація ступні на рівні гомілково-ступеневого суглобу.

В липні 2016 року позивач, керуючись нормами положень ч. 1, п. 1 ч. 2 статті 16, статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 5, 10 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 подала до відповідача відповідні документи та заяву про виплату одноразової грошової допомоги дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_3 у зв`язку із його загибеллю (смертю) як військовослужбовця.

В травні 2017 року позивач отримала витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 41 від 21 квітня 2017 року, згідно якого, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову у призначені одноразової грошової допомоги дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі Закон № 2011) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.1,2 ч.2 статті 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Відповідно до ч.1 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до положень статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

З аналізу наведених норм законодавства, вбачається, що особа, визначена законом, має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця та таке право залежить від причинно-наслідкового зв`язку між причиною та настанням смерті та чи пов`язаний даний зв`язок з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби. При цьому, загибель військовослужбовця не має бути наслідком, зокрема, вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

З матеріалів кримінального провадження №0000940 від 26 травня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 115 КК України за фактом смерті ОСОБА_3 , які надійшли із Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області, встановлено таке.

25 травня 2016 року близько 19 годин 40 хвилин в районі блок - поста № 2 розташованого у с. Шуми м. Торецька Донецької області, в результаті необережного поводження з гранатою, яка вибухнула, загинув військовослужбовець 53 бригади - ОСОБА_3 , та отримали поранення військовослужбовці 53 бригади ЗСУ: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до рапорту ТВО командира 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 25 травня 2016 року близько 20.00 години на ВОП «Мостік» при необережному поводжені з гранатою РГД-5 пролунав вибух. Внаслідок чого було травмовано двох військовослужбовців: сержанта ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_4 , було травмовано солдата ОСОБА_3 . Відомо, що солдат ОСОБА_3 викрутив запал на половину гранати РГД - 5 та запевнивши сержанта ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_4 , що вона не вибухне, вийняв запобіжну чеку. Після того, як відстрелила запобіжна планка, солдат ОСОБА_3 кинув гранату під ноги, після чого пролунав вибух. В результаті вибуху постраждали три військовослужбовці. В подальшому від отриманих поранень солдат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 23.00 години в центральній міській лікарні м. Торецьк.

Згідно висновку експерта № 91 від 06 червня 2016 року, проведеного за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 , причиною смерті останнього є вибухова травма, що супроводжувалась множинними, великими вогнепальними ранами верхніх і нижніх кінцівок, множинними вогнепальними осколковими переломами кісток скелета, ускладнена розвитком гострої крововтрати і шоку. Зазначені тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів, якими могли бути осколки боєприпасу який вибухнув, дії вибухової хвилі і горіння порохових газів.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт: концентрації 2,79 %, що відносно живої людини можна розцінювати як сильне алкогольне сп`яніння.

Копією акту судово-медичного дослідження №5415 від 02 червня 2016 року підтверджується, що при судово-токсикологічному дослідженні доставленої крові із трупа ОСОБА_3 , виявлений етиловий спирт у концентрації 2,79 %.

Крім того, перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння, тобто з ознаками адміністративного правопорушення, підтверджується проведеним службовим розслідуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 04 червня 2016 № 1115, листом Донецького обласного бюро судово-медичної експертиз (Костянтинівського відділення) від 01 квітня 2017 року № 29 та матеріалами кримінального провадження.

Відповідальність за розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачено ст.172-2 КУпАП.

В той же час, ані нормами Кримінального кодексу України, ані Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено права складання протоколу про адміністративні правопорушення або провадження досудового розслідування відносно померлої особи.

За змістом п.5 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження необхідним для реабілітації померлого.

В свою чергу, відповідно до п.9 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок смерті особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Таким чином, твердження представника позивача щодо не підтвердження знаходження ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з відсутності будь-яких адмінматеріалів з цього приводу не приймається до уваги судом, оскільки є безпідставним.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи, на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про належність та достатність наданих представником відповідача доказів в обґрунтування заперечень проти вимог позивача та приходить до висновку про законність дій відповідача по відмові виплаті одноразової грошової допомоги.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Літвіна Н.М.

Чаку Є.В.