Справа № 826/8076/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8076/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Літвіної Н.М.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року (справу розглянуто у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним дій та скасування наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

23 червня 2017 року позивач, Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просив: визнати протиправними дії з призначення документальної виїзної перевірки ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", що оформлена наказом від 22.06.2017 №1385; визнати протиправним та скасувати наказ від 22.06.2017 №1385.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі . На думку апелянта, оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до незаконного та необґрунтованого вирішення спору по суті. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття наказу про призначення документальної позапланової виїзної перевірки відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки позивачем своєчасно та у повному обсязі були надані пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит податкового органу про їх надання.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначав про правомірність призначення документальної позапланової виїзної перевірки, оскільки на письмовий запит податкового органу позивачем надані документи, які не спростовують факти щодо недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість, поданих товариством за відповідні періоди і податкової інформації, отриманої ДПІ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і відзиву на неї, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом начальника Офісу великих платників податків ДФС від 22.06.2017 №1385 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з питань дотримання вимог податкового законодавства України, правильності, повноти нарахування та сплати податків до бюджету при фінансово-господарських відносинах з ФГ "Агро-Промінь", ТОВ "Фірма "САН", ТОВ "Реалагро-Центр", ПП "Вудпак", ТОВ "Оптіма-Експерт", ТОВ "Євротрейд-Одеса", ТОВ "Атлас-строй" за період з 01.07.2016 по 31.12.2016, ТОВ "Далтер Груп", ПП "Агротекс-2004", ПП "Примстрой" за період з 01.06.2016 по 31.12.2016, ТОВ "Елдвін Стіл Корпорейшн" за період з 01.02.2016 по 31.12.2016 ТОВ "Лідер Південь" за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, ТОВ "ТПК-Ресурс" за період з 01.05.2016 по 31.12.2016 тривалістю з 22.06.2017 на 15 робочих днів.

Вважаючи зазначений наказ протиправним позивач звернувся з даним позовом в суд.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи не спростовують фактів, які свідчать про недостовірність даних товариства, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за відповідні періоди, а тому оскаржуваний наказ прийнято уповноваженою особою, за наявності підстав визначених Податковим кодексом України.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Підпунктами 16.1.5 та 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України на платника податків покладено обов'язок подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством, подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Отримання податкової інформації контролюючими органами служби регламентується ст. 73 Податкового кодексу України, Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. №1245.

Згідно з п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з підстав, які визначені абз. 3-9 п.73.3 ст.73 Податкового Кодексу України.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Зокрема, відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що проаналізованими вище нормами ПК України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових виїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

Отже, документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення. Підстави для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України виникають за наявності таких умов: виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; ненадання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня отримання запиту.

Зазначені у підпункті 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України обставини є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов'язує подальшу реалізацію контролюючим органом свого права на проведення документальної позапланової перевірки.

При цьому, факти, які свідчать про недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень та їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

При цьому, суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в судовому порядку. У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що податковим органом направлено на адресу позивача запит від 22.05.2017 №27855/10/28-10-14-06-12 про надання інформації та її документального підтвердження щодо достовірності визначення податкового кредиту по взаємовідносинам позивача з ФГ "Агро-Промінь", ТОВ "Фірма "САН", ТОВ "Реалагро-Центр", ПП "Вудпак", ТОВ "Оптіма-Експерт", ТОВ "Євротрейд-Одеса", ТОВ "Атлас-строй" за період з 01.07.2016 по 31.12.2016, ТОВ "Далтер Груп", ПП "Агротекс-2004", ПП "Примстрой" за період з 01.06.2016 по 31.12.2016, ТОВ "Елдвін Стіл Корпорейшн" за період з 01.02.2016 по 31.12.2016 ТОВ "Лідер Південь" за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, ТОВ "ТПК-Ресурс" за період з 01.05.2016 по 31.12.2016.

Листом від 06.06.2017 №130-10-2137/2-19/3283 позивач надав відповідачу копії податкових, видаткових та товарно-транспортних накладних, складських квитанції, довіреностей, банківських виписок, актів приймання-передачі при переоформленні, карток аналізу зерна згідно з переліком та вказала на вилучення частини договорів та іншої первинної бухгалтерської документації відповідно до протоколів обшуку.

У подальшому, відповідачем прийнято наказ від 22.06.2017 №1385 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () «.

Як на підставу для прийняття оскаржуваного наказу податковий орган посилається на п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України та вказує, що позивачем не спростовано факти, які свідчать про недостовірність даних платника податку, що містяться у податкових деклараціях за відповідні періоди.

Втім, в оскаржуваному наказі відсутні посилання на недостовірні данні, що містилися у податкових деклараціях та яких саме деклараціях, які стали підставою для проведення перевірки.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача також не зміг надати пояснення щодо того, які саме розбіжності були виявлені та які недостовірні данні містяться у податкових деклараціях, поданих товариством.

При цьому, відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції не було надано доказів на підтвердження виявлення недостовірності даних та правомірності призначення позапланової виїзної перевірки товариства, а апеляційним судом таких не встановлено.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного наказу.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний наказ видано за відсутності підстав, передбачених ПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Статтею 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що витрати відшкодовуються лише в обсязі, який підтверджено документально, тобто письмовими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 3 200,00 грн., при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 4 800,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с.3, 256).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що понесені позивачем витрати на сплату судового збору в загальному розмірі 8 000, 00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задовольнити повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року скасувати та постановити нове, яким адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним дій та скасування наказу - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо призначення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (), що оформлена наказом від 22.06.2017 № 1385 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () « .

Визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 22.06.2017 №1385 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () «.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 8 000 грн. (вісім тисяч грн.) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді А.Ю.Кучма

Н.М.Літвіна