Справа № 826/3739/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 липня 2018 року

Київ

справа №826/3739/17

касаційне провадження №К/9901/52425/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М. розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №826/3739/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комод на Лівобережній" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комод на Лівобережній" у березні 2017 року звернулося до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 20.11.2017 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав неправомірним та скасував податкове повідомлення рішення № від 13.12.2016. В іншій частині позовних вимог відмовив повністю.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 03.04.2018 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2017 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 13.12.2016 скасував. Прийняв нову постанову, якою адміністративний позов задовольнив. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення № та № від 13.12.2016. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2017 залишив без змін.

Головне управління ДФС у м. Києві звернулося 04.06.2018 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018.

Верховний Суд ухвалою від 14.06.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частин четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на ненадання документу про сплату судового збору, а також на підставі положень частини третьої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на ненадання обґрунтованого клопотання про поновлення строку касаційного оскарження з наведенням підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у строк, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

Вказана ухвала Верховного Суду від 14.06.2018 була отримана відповідачем 25.06.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №754.

На виконання вимог ухвали від 14.06.2018 скаржником на адресу суду касаційної інстанції надіслано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження та продовження строків для усунення недоліків.

В обґрунтування клопотання про продовження строку для усунення недоліків відповідач зазначає, що процес зі сплати судового збору є складним, утім Головним управлінням ДФС у м. Києві вчиняються заходи щодо сплати судового збору, однак потрібен додатковий час для сплати коштів.

Податковим органом не надано доказів вчинення заходів, які спрямовані на сплату судового збору у справі №826/3739/17.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Податковим органом не надано доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України безпосередньо у справі №826/3739/17.

Скаржник не обґрунтовує, яким чином додатковий час сприятиме виконанню ухвали суду щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги по цій справі, а також скаржником не надано суду касаційної інстанції жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору у справі №826/3739/17.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

На момент постановлення цієї ухвали вимоги ухвали від 14.06.2018 про залишення касаційної скарги без руху щодо надання документу про сплату судового збору не виконано.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої передбачено повернення позовної заяви, якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 121, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у м. Києві в задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №826/3739/17.

2. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №826/3739/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комод на Лівобережній" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути.

3. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Т.М.Шипуліна