Справа № 810/597/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/597/17 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Бєлової Л.В., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Васильківської міської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року адміністративну справу за позовом Васильківської міської ради до Головного управління ДФС у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Васильківське відділення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду у лютому 2017 р. позовній заяві Васильківська міська рада зазначала, що 20.05.2016 р. Києво-Святошинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» збільшено суму грошового зобов'язання із сплати земельного податку на 1 454 623 грн. 57 коп.

За результатами розгляду скарги Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято рішення № 1702/10/10-36-10-01-04/291 від 28.07.2016 р., яким скасовано назване податкове повідомлення-рішення.

Стверджуючи, що у відповідача були відсутні правові підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 20.05.2016 р., позивач просив скасувати рішення про результати розгляду скарги.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Васильківська міська рада, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що рішенням Господарського суду Київської області були внесені зміни до договору оренди земельної ділянки, в результаті чого збільшено розмір орендної плати за землю.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Васильківська міська рада є власником земельної ділянки площею 6 га, розташованої у військовому містечку № 11 у м. Василькові (кадастровий номер: :01:006:0003).

Рішенням Васильківської міської ради № 09.29-17-V від 06 квітня 2007 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» земельної ділянки для будівництва багатоповерхових будинків, експлуатації та обслуговування офісно-житлового, торгівельного комплексу з зонами відпочинку і підземним паркінгом за юридичною адресою: в/м-11.

Цим же рішенням річну орендну плату за землю встановлено в розмірі 3,0 % нормативної грошової оцінки.

26 квітня 2007 р. між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» укладено договір оренди землі, посвідчений державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрований Васильківським відділком Київської філії ДЗК 18.05.2007 р. за реєстраційним № 21.

За умовами цього договору товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку площею 6 га, розташованої у військовому містечку № 11 у м. Василькові (кадастровий номер: :01:006:0003) та зобов'язалось сплачувати орендну плату в розмірі 3 % на рік від нормативної грошової оцінки.

07 квітня 2010 р. Васильківською міською радою прийнято рішення № 09.163-52-V «Про встановлення розмірів річної орендної плати за землю» яким, при укладанні додаткової угоди № 1 до договору оренд № 21, встановлено розмір річної орендної плати за земельну ділянку в розмірі 6 % нормативної грошової оцінки та доручено міському голові укласти додаткову угоду № 1.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою виконання зазначеного рішення відділом аналізу та контролю надходжень ресурсних платежів Васильківської міської ради надсилались листи товариству з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» з проханням підписати додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки.

Оскільки відповідні зміни внесені не були, позивач звернувся до господарського суду з позовом про внесення змін до договору.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.05.2012 р. у справі № 18/018-12 внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 18.05.2007 р. № 21, а саме в пункті 8 замінено « 3 % (трьох)» відсотків на рік від нормативної грошової оцінки на « 6 %».

11 квітня 2016 р. посадовцем Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку податкової звітності.

Результати перевірки оформлено актом № 15310-07-15-02-23/33784745 від 11 квітня 2016 р.

Цим актом зафіксовано заниження товариством з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» податкових зобов'язань на суму 1 163 698 грн. 86 коп.

Такий висновок контролюючого органу обґрунтовано тим, що не дивлячись на те, що рішенням Господарського суду Київської області від 10.05.2012 р. орендну плату за землю встановлено в розмірі 6 % нормативної грошової оцінки, платник податків у розрахунках плати за землю за 2013 - 2016 роки відобразив її в розмірі 3 % нормативної грошової оцінки.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Васильківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2016 р., яким товариству з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» збільшено суму грошового зобов'язання із сплати земельного податку на 1 454 623 грн. 57 коп., у тому числі 1 163 698 грн. 86 коп. за основним платежем та 290 924 грн. 71 коп. за штрафними санкціями.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» оскаржило назване податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управлінням ДФС у Київській області № 1702/10/10-36-10-01-04/291 від 28.07.2016 р. «Про результати розгляду скарги» задоволено скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2016 р.

Приймаючи це рішення відповідач зазначив, що наказом Господарського суду Київської області від 20.06.2012 р. не передбачена резолютивна частина рішення про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.05.2007 р. № 21 і жодних матеріалів виконавчого провадження та матеріалів судової справи товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» не отримувало, а отже є чинним розмір орендної плати - 3 % на рік від нормативної грошової оцінки.

Відповідач також послався на те, що Васильківською міською радою не було внесено змін до договору оренди земельної ділянки, при цьому рішенням сесії міської ради від 31.05.2013 р. було скасовано попереднє рішення про зміну розмірів річної орендної плати.

Підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») податок на майно віднесено до місцевих податків (тут та надалі норми у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Статтею 269 ПК України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно статті 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 на контролюючий орган покладено обов'язок самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 55.1 статті 55 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Відповідно до пункту 56.2 статті 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно пункту 2 розділу IX Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 916 від 21 жовтня 2015 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2015 р. за № 1617/28062, за результатами розгляду скарги контролюючий орган приймає одне з таких рішень: повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; частково задовольняє скаргу платника податків та в окремій частині скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; залишає скаргу без задоволення, а рішення контролюючого органу, яке оскаржується, без змін; зменшує (збільшує) суму грошового зобов'язання.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірного рішення Головного управління ДФС у Київській області з огляду на те, що протягом періоду, який був предметом перевірки, діяла ставка орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки:

- 12 грудня 2012 р. позивачем прийнято рішення № 03.01-33п/ч-VІ «Про встановлення розмірів річної орендної плати за землю» пунктом 4 якого було визнано таким, що втратило чинність рішення № 09.163-52-V від 07.04.2010 р. «Про встановлення розмірів річної орендної плати за землю» та встановлено нову ставку орендної плати в розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки;

- 31 травня 2013 р. Васильківською міською радою прийнято рішення № 04.02-40- VІ, яким відмінено рішення № 09.163-52- V від 07.04.2010 р. та рішення № 03.01-33п/ч-VІ від 12.12.2012 р. в частині встановлення річної орендної плати за земельну ділянку товариству з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження»;

- відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо зміни розміру орендної плати внесено лише 01.12.2016 р.

Проте, із такими висновками погодитись неможна, оскільки суд попередньої інстанції дійшов їх із порушенням норм матеріального й процесуального закону.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України установлено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно статті 4-5 Господарського процесуального кодексу України, у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Судом попередньої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи що рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2012 р. у справі № 18/018-12 набрало законної сили 28 травня 2012 р.

Таким чином, з цієї дати товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Трансбуд Впровадження» зобов'язане було сплачувати за земельну ділянку площею 6 га, розташованої у військовому містечку № 11 у м. Василькові (кадастровий номер: :01:006:0003) орендну плату в розмірі 6 % на рік від нормативної грошової оцінки.

Той факт, що у подальшому Васильківською міською радою скасовувались та визнавались таким, що втратили чинність власні рішення, встановлювались нові ставки орендної плати не має правового значення у даній справі.

Наведене могло бути підставою для внесення відповідних змін до договору оренди земельної ділянки, проте такі зміни внесені не були, а отже на момент розгляду та вирішення справи у суді першої інстанції договір оренди землі, зареєстрований Васильківським відділком Київської філії ДЗК 18.05.2007 р. за реєстраційним № 21, був чинним у редакції, що визначала розмір орендної плати розмірі 6 % на рік від нормативної грошової оцінки.

Помилковим є посилання окружного адміністративного суду на те, що відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо зміни розміру орендної плати внесено лише 01.12.2016 р.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пункт 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 р. № 1952-IV визначає державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В силу приписів частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Із наведеного випливає, що із державною реєстрацією прав пов'язане лише право оренди земельної ділянки. Не внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про розмір орендної плати не звільняє орендаря від обов'язку сплачувати її в розмірі визначеному договором.

Судова колегія не приймає в якості доказу посилання відповідача на те, що на підставі рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2012 р. не видавався наказ в частині внесення змін до договору оренди земельної ділянки та не вчинялись дії з його примусового виконання, оскільки в силу наведених вище приписів частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов'язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

Тобто, таке рішення не потребує примусового виконання.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Васильківської міської ради задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 р. скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Головного управлінням ДФС у Київській області № 1702/10/10-36-10-01-04/291 від 28.07.2016 р. «Про результати розгляду скарги».

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 09 серпня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Л.В.Бєлова