Справа № 803/1031/18
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2018-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення позову без розгляду

14 серпня 2018 року ЛуцькСправа № 803/1031/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волдінера Ф. А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , начальника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач 1), начальника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (надалі відповідач 2) про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 06.03.2018 року «Про результати проведення службового розслідування», зобов`язання зняти дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, накладеного наказом №49 від 06.03.2018 року «Про результати проведення службового розслідування» та внесення до службової картки запису про зняття такого стягнення.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, а також зазначено, що судовий розгляд справи необхідно проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2000 року проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України. 02.03.2018 року командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , складено протокол №2 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП). Даний протокол було передано для розгляду до Ковельського міськрайонного суду Волинської області. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.05.2018 року у справі №159/1093/18 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 172-20 КУпАП, закрито на підставі статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Також позивачу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2018 року про результати службового розслідування №49 оголошено «сувору догану» і внесено про це запис у його службову картку. Про даний наказ, як стверджує позивач, йому стало відомо лише із відповіді на адвокатський запит від 18.05.2018 року №422.

Позивач вважає такий наказ командира військової частини НОМЕР_1 незаконним і таким, що підлягає скасуванню, а також просить зобов`язати відповідача зняти незаконно накладене дисциплінарне стягнення та внести відповідний запис у його службову картку.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що після проведення службового розслідування щодо появи на території військової частини ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння 06.03.2018 року був виданий наказ про результати проведення даного службового розслідування. У пункті 4 даного наказу капітану ОСОБА_1 оголошено сувору догану. Відповідач також вказує, що ОСОБА_1 відмовився ознайомитись із вищезазначеним наказом, про що складено акт. З постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області відповідач не погоджується. Просив у задоволенні позову відмовити.

16.07.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідач всупереч частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) не надав до відзиву жодного доказу в обґрунтування своїх заперечень щодо обставин та підстав позову. Також, звертає увагу суду на обставини, на які посилається відповідач. Вказує, що такі обставини вже були предметом судового розгляду у справі №159/1093/18 Ковельського міськрайонного суду Волинської області при прийнятті постанови від 21.05.2018 року про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому висновки, викладені у ній є обов`язковими для адміністративного суду відповідно до частини 6 статті 78 КАС України.

26.07.2018 року від відповідача надійшли заперечення. Відповідач стверджує, що за результатами службового розслідування 06.03.2018 року складено акт службового розслідування, в якому зроблено висновок, що військовослужбовець ОСОБА_1 02.03.2018 року з`явився на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 з вказаним актом ознайомитись відмовився, що підтверджується відповідним актом від 06.03.2018 року. За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування командиром військової частини був виданий наказ «Про результати проведення службового розслідування» №49 від 06.03.2018 року. В цей же день капітану ОСОБА_1 було повідомлено про даний наказ, однак останній відмовився ознайомлюватись із наказом. Відмова ОСОБА_1 зафіксована актом від 06.03.2018 року. У зв`язку з вказаною обставиною та на підставі норм законодавства відповідач вважає, що позивачем пропущений строк на оскарження наказу №49 від 06.03.2018 року, а тому просить залишити позовну заяву без розгляду та відмовити в задоволенні позову.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України з 2000 року. На даний час позивач проходить військову службу в Демократичній Республіці Конго у званні капітані на посаді перекладача.

03.03.2018 року командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ №45 «Про призначення службового розслідування» за фактом перебування військовослужбовця ОСОБА_1 на службі в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 83).

В цей же день командиром військової частини НОМЕР_1 складено протокол про військове адміністративне правопорушення №2 відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 172-20 КУпАП (а. с. 72-73).

05.03.2018 було запропоновано ОСОБА_1 отримати копію даного протоколу в стройовій частині, проте позивач відмовився, про що складений акт. Відмову ОСОБА_1 розписатися про ознайомлення своїми підписами засвідчили свідки: майор ОСОБА_4 , старший лейтенант ОСОБА_5 , сержант ОСОБА_6 та старший солдат ОСОБА_7 (а. с. 84).

06.03.2018 року за результатами службового розслідування заступником командира військової частини НОМЕР_1 був складений акт службового розслідування, де встановлено факт перебування ОСОБА_1 02.03.2018 року на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 38-39).

В цей же день капітану ОСОБА_1 запропоновано ознайомитися з актом проведення службового розслідування, однак останній відмовився. Вказана відмова зафіксована актом від 06.03.2018 року, та засвідчена підписами свідків: майора ОСОБА_8 , старшого лейтенанта С. О. Тимчука, сержанта ОСОБА_9 та старшого солдата ОСОБА_7 (а. с. 85).

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 06.03.2018 року був виданий наказ «Про результати проведення службового розслідування» №49. В пункті 4 резолютивної частини даного наказу ОСОБА_1 оголошено «сувору догану» за невиконання вимог статті 49, пункту 7 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та пункту 1 частини 2 Контракту про проходження військової служби в Збройних силах України та виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби (поява на території військової частини) у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 16-17).

06.03.2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про даний наказ, однак останній відмовився з ним ознайомлюватися. Така відмова позивача засвідчується актом від 06.03.2018 року, а відмову розписатися про ознайомлення засвідчили своїми підписами свідки: майор ОСОБА_4 , капітан ОСОБА_10 та капітан ОСОБА_11 (а. с. 86).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг встановлено Дисциплінарним статутом Збройних сил України затвердженим Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV (надалі - Статут).

Статтею 45 Статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктом «в» статті 83 Статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, сувора догана.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Статуту).

Положеннями статті 85 Статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Частиною другою статті 87-1 Статуту встановлено, що рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця оскаржується в установленому законом порядку.

Відповідно до частини третьої розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України (затвердженого наказом Наказ Міністерства оборони України 21.11.2017 року № 608) (надалі Порядок) військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (стаття 88 Статуту). Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Відповідно до частини четвертої розділу VІ Порядку якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Згідно частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як встановлено частино п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає наступне.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Однак, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Зважаючи на фактичні обставини встановлені судом через дослідження заяв по суті справи, а також письмові докази наявні в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 про порушення своїх прав щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 06.03.2018 року «Про результати проведення службового розслідування» повинен був дізнатись 06.03.2018 року, тобто в день, коли йому було повідомлено про винесення акту службового розслідування і, на підставі нього, наказу. Даний факт підтверджують належні та достатні докази, подані відповідачем, а саме, акти, які засвідчують відмову ОСОБА_1 ознайомитися як з актом службового розслідування від 06.03.2018 року, так і з наказом №49 від 06.03.2018 року. Суд вважає, що вони складені відповідно до вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України, так як складені в присутності не менше двох свідків та засвідчені їх підписами.

Також варто зауважити, що ні в позовній заяві, ані у відповіді на відзив, ОСОБА_1 жодним чином не спростовує вказаного факту та не подав клопотань про поновлення процесуального строку для звернення до суду з вказаним позовом. Відтак, позивачем пропущено місячний строк на оскарження вищезазначеного наказу, з огляду на що позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 123, 180, 183, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного суду України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , начальника військової частини НОМЕР_1 Осадчого Вадима Анатолійовича про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф. А. Волдінер