Справа № 0540/5270/18-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 р. Справа№0540/5270/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Чучко В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі відповідач) про:

- визнання дій Департаменту захисту економіки Національної поліції України неправомірними в частині не зарахування ОСОБА_1 в наказі № 39 о/с від 23.02.2018 року про звільнення відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 до календарної вислуги років (18 років 06 місяців 18 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07.04.2014 року по 01.03.2018 рік один місяць за три місяці;

- зобовязання Департаменту захисту економіки Національної поліції України обчислити ОСОБА_1 вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та внести зміни до наказу № 39 о/с від 23.02.2018 року про звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 до календарної вислуги років (18 років 06 місяців 18 днів) на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07.04.2014 року по 01.03.2018 рік один місяць за три місяці;

- зобовязання Департаменту захисту економіки Національної поліції України оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 39 о/с від 23.02.2018 року, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 03 березня 2018 року. Стаж служби в поліції на день звільнення в календарному обчисленні склав 18 років 06 місяців 18 днів, вислуга років на пільгових умовах 11 років 09 місяців 17 днів. Також, позивач зазначив, що під час проходження служби в органах МВС, в період з 07.04.2014 року по 01.03.2018 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької області. Строк його участі в антитерористичній операції складає 3 роки 10 місяців 22 дні, а з урахуванням Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 до вислуги років для призначення пенсії зараховується в трикратному розмірі і дорівнює 11 рокам 7 місяцям. Таким чином, на думку позивача, його загальний стаж дорівнює більш ніж 26 років, що є цілком достатнім для призначення йому пенсії за вислугою років. Але, при звільненні позивача зі служби в поліції та розрахунку його вислуги років відповідачем не було включено до вислуги років час проходження служби, протягом якого позивач приймав участь в антитерористичній операції, що призвело до грубого порушення прав позивача на отримання пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у пятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

31 липня 2018 року відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що Наказом Департаменту № 39 о/с від 23.02.2018 року у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 майора поліції ОСОБА_1 з 03 березня 2018 року звільнено зі служби в поліції. Відповідно до вказаного наказу, стаж служби позивача в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 18 років 06 місяців 18 днів, вислуга років на пільгових умовах 11 років 09 місяців 17 днів, тобто загальна пільгова вислуга років складає 30 років 04 місяці 06 днів. Період безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції з 07.04.2014 року по 03.03.2018 року рахувався позивачу на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці, а тому підстави внесення змін до наказу відсутні.

Крім того, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 № 2262- XII (далі-Закон 2262), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Також, відповідач зазначив, що відповідно до норм Закону 2262, для призначення пенсії саме за п. «а» ст. 12 Закону 2262 необхідно набути відповідних умов, а саме на час коли позивач звільнився з Національної поліції його вислуга років повинна була становити 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Позивач був звільнений з вислугою років у календарному обчисленні 18 років 06 місяців 18 днів, тому у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15.08.1999 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 - в Національній поліції України, та відповідно до наказу Департаменту захисту економіки Національної Поліції України від 23.02.2018 року № 39 о/с - звільнений зі служби в поліції за п.7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 03 березня 2018 року, що підтверджується послужним списком позивача та витягом з наказу від 23.02.2018 року № 39 о/с (а.с. 10-11, 38, 40-43).

Відповідно до наказу від 23.02.2018 року № 39 о/с, на день звільнення стаж служби позивача в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 18 років 06 місяців 18 днів, вислуга років на пільгових умовах 11 років 09 місяців 17 днів (а.с. 23).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про обчислення вислуги років з зарахуванням в стаж по вислузі років на пільгових умовах часу участі його в АТО з 07.04.2014 року по 01.03.2018 року, а також просив підготувати та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення йому пенсії за вислугою років (а.с. 13-14).

30.05.2018 року відповідач надав відповідь за №С-1137, в якій зазначено про відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії за вислугою років, оскільки у нього відсутня календарна вислуга років, визначена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 24).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Стаття 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262), постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393).

Закон № 2262 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з п. а статті 12 Закону № 2262, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Позивача, майора поліції, звільнено з займаної посади старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у бюджетній сфері управління захисту економіки в Донецькій області з 03.03.2018 року. Згідно з наказом відповідача від 23.02.2018 року № 39 о/с, стаж служби позивача в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 18 років 06 місяців 18 днів, вислуга років на пільгових умовах 11 років 09 місяців 17 днів. Отже, загальна пільгова вислуга років позивача складає 30 років 04 місяці 06 днів. Таким чином, період участі позивача в антитерористичній операції з 07.04.2014 року по 03.03.2018 року рахувався позивачу на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Враховуючи те, що відповідачем пільгова вислуга років позивачу обчислена з урахуванням часу його участі в антитерористичній операції, позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідача в частині не зарахування позивачу в наказі № 39 о/с від 23.02.2018 року про звільнення до календарної вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07.04.2014 року по 01.03.2018 року один місяць за три місяці та зобовязання відповідача обчислити позивачу вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393, та внести зміни до наказу № 39 о/с ввід 23.02.2018 року про звільнення позивача зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням), з зарахуванням до його вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07.04.2014 року по 01.03.2018 року один місяць за три місяці задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», суд зазначає наступне.

Статтею 17-1 Закону № 2262 визначено, що Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. а п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393), до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Судом встановлено, що відповідно до довідок Головного управління МВС України в Донецькій області від 17.04.2018 року № 107/лк та Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 02.03.2018 року № 2616/39/04-2018, ОСОБА_1 у період з 07.04.2014 року по 01.03.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області (а.с. 18-19).

Отже, час участі позивача в антитерористичній операції склав 03 роки 10 місяців 26 днів. Враховуючи положення п.п. а п. 3 Постанови № 393, у пільговому обчисленні час участі позивача в антитерористичній операції складає 11 років 08 місяців 18 днів.

Однак, відповідач при розгляді заяви позивача про оформлення та подання документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії позивачу взяв до уваги лише вислугу років в календарному обчисленні та не врахував час служби позивача в пільговому обчисленні за період його участі в антитерористичній операції, підтверджений відповідними довідками.

З аналізу норм Закону № 2262 та Порядку № 393 суд робить висновок, що вказані норми не ставлять набуття права на пенсію за вислугу років у залежність від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги. Крім того, вказаними нормативно-правовими актами не встановлено виключень стосовно того, що вислуга в пільговому обчисленні не може бути зарахована до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії. Також нормами вищевказаних нормативно-правових актів не встановлено, що вислуга років у пільговому обрахуванні впливає лише на розмір пенсії та не може зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Отже, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з п. а статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Закон № 2262 містить відсилочну норму, що відображена в статті 17-1, згідно з якою порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а, визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов'язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

До актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Подібний висновок щодо застосування постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років прокурорам і слідчим, вже викладений Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2008 року (21-2438во17).

Таким чином, період участі позивача в антитерористичній операції з 07.04.2014 року по 03.03.2018 року в пільговому обчисленні необхідно враховувати при визначенні стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

За таких умов, з урахуванням періоду участі позивача в антитерористичній операції, обчисленого з розрахунку один місяць служби за три місяці, вислуга років позивача складає понад 23 роки та 6 місяців. Відтак, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

За п.п. 5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративній справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зокрема в частині: визнання протиправною відмови відповідача в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років позивачу, та зобовязання ДЗЕ НПУ оформити та подати до органу Пенсійного фонду України документи для призначення позивачу пенсії за вислугою років, відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 № 2262- XII.

На підставі ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів законності своїх дій у спірних правовідносинах, позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням наведених вище доказів та обставин.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., з Департаменту захисту економіки Національної поліції України підлягає стягненню 352,40 грн.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Департамент захисту економіки Національної поліції України оформити та подати до органу Пенсійного фонду України документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 № 2262- XII.

4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України (місцезнаходження: вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 б, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, ІНН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Судове рішення складено та підписано 10 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Чучко В.М.