Справа № 804/1300/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року Справа № 804/1300/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - головного спеціаліста відділу з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Співак Світлани Геннадіївни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису, -
ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - головного спеціаліста відділу з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Співак Світлани Геннадіївни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №39330339 від 24.01.2018р. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на АДРЕСА_1;
- скасувати запис про право власності ОСОБА_4 за номером 24505411 на АДРЕСА_1, шляхом скасування переходу прав власності від ОСОБА_2 до ОСОБА_4.
В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначила, що у відповідача були відсутні законні правові підстави для здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві власності, оскільки судове рішення про витребування майна із чужого незаконного володіння не є правовстановлювальним документом, на підставі якого у особи виникає право власності на нерухоме майно, а тому цей документ не може бути зазначений у підставі виникнення права власності під час внесення запису про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, зазначає, що на спірну квартиру наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, у зв'язку з чим, відповідачем протиправно прийнято рішення №39330339 від 24.01.2018р. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на вказану квартиру.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачена державна реєстрація права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду. Також відповідач зазначає, що у відповідності до п.1 ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у неї були відсутні підстави у прийнятті рішення щодо відмовив державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з наявністю записів щодо обтяжень на вищевказану квартиру.
Позивач подала відповідь на відзив у якій зазначено, що рішення суду та ухвала суду дійсно мали бути подані заявником ОСОБА_4, однак єдиним документом, що підтверджує право власності ОСОБА_4 на квартиру, є лише договір купівлі-продажу вказаної квартири від 12.04.1996 року, який і повинен був розглядатися відповідачем на предмет проведення на підставі нього державної реєстрації права власності або прийняття рішення про відмову в ній. Враховуючи, що державній реєстрації підлягав лише право-встановлювальний документ ОСОБА_4, яким є договір купівлі-продажу, а не надані нею судові рішення, у відповідача не було правових підстав для застосування п.1 ч.4 ст.24 Закону та були наявні підстави для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації, оскільки на момент проведення державної реєстрації були наявні обтяження квартири, а саме були зареєстровані та чинні 3 арешти на вказане нерухоме майно.
Ухвалою суду від 12.03.2018 року відкрито провадження у справі та згідно ч.2 ст.262 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2015р., укладеного між ОСОБА_2 (Покупець) та ОСОБА_5 (Продавець), предметом якого є: продавець передав у власність, а покупець прийняла у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить продавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 03.02.2015р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. за реєстром №29.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №111706635 від 25.01.2018р., державним реєстратором Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Співак Світланою Геннадіївною 19.01.2018 року було проведено державну реєстрацію права власності, а саме 24.01.2018 року було внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про право власності за ОСОБА_4 на АДРЕСА_1, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39330339 від 24.01.2018 року, номер запису про право власності 24505411.
Вказаним рішенням суд вирішив, витребувати із володіння ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) АДРЕСА_1.
Згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2016р. по справі №201/5249/15, у квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції в Дніпропетровській області, ОСОБА_8, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в обґрунтуванні якого (з урахуванням уточнень) посилалась на те, що 12 квітня 1996 року вона придбала АДРЕСА_1. В лютому 2015 року їй стало відомо, що її квартира буда відчужена ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу від 03 лютого 2015 року, посвідченого 03.02.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М., однак даний договір вона не укладала, знаходилась у цей час за межами України та не була присутня у нотаріальній конторі.
Вказаним рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2016р. по справі №201/5249/15, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 03.02.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М., зареєстрований у реєстрі за № 29.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Ч.ч.1,2 ст.18 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав здійснюється у порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01 липня 2004 року та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року.
Згідно ч.3 ст.10 вказаного Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Порядок проведення державної реєстрації передбачений ст. 18 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», так згідно ч.1 вказаної статті передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Ч.2 вказаної статті передбачено, що Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави, за яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, відповідно до п.6) ч.1 вказаної статті наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.
Згідно ч.2 вказаної статті за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
П.1 ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини 1 цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком..
Пунктом 9 частини 1 статті 27 3акону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Згідно п.67 вказаного Порядку, для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, аідповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №111706635 від 25.01.2018р., державним реєстратором Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Співак Світланою Геннадіївною 19.01.2018 року було проведено державну реєстрацію права власності, а саме 24.01.2018 року було внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про право власності за ОСОБА_4 на АДРЕСА_1, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39330339 від 24.01.2018 року, номер запису про право власності 24505411.
Як було зазначено вище, в силу п.67 вказаного Порядку, для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.
З огляду на вищевикладене, державним реєстратором - головним спеціалістом відділу з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Співак С.Г. правомірно було зроблено висновок щодо належності наданих правовстановлюючих документів для подальшої реєстрації права власності.
Крім того, згідно ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, відповідно до п.6) ч.1 вказаної статті наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Наявність обтяжень станом на момент спірних правовідносин відповідачем не заперечується.
Проте суд не приймає доводи позивача щодо наявних зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно та звертає увагу на п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини 1 цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Щодо позовних вимог про скасування запису про право власності ОСОБА_4, відповідно також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від первісних.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства, обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач вчиняючи дії по реєстрації права власності при наявності рішення суду, яке набрало законної сили, та необхідним переліком документів для проведення державної реєстрації речових прав, діяв в межах чинного законодавства, правомірність своїх дій ним доведена, вказане є підставою для відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова