Справа № 263/3645/18
Суддя: Шатілова Л. Г.
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/3645/18
Провадження № 2-а/263/245/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Дзигім К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 19.03.2018 року він рухався на службовому автомобілі «Wolkswagen Sharan», державний номер НОМЕР_1, автошляхом Н 20 сполучення місто Маріуполь - місто Волноваха. Біля села Кас'янівка, коли він рухався по автодорозі ближче до правого краю, його наздогнав патрульний автомобіль та зупинив за порушення правил дорожнього руху, а саме п. 11.5 ПДР, керування автомобілем при наявності двох смуг в одному напрямку, в крайній лівій полосі при вільній правій, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважав, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є незаконною та необґрунтованою, оскільки правила дорожнього руху він не порушував. Так, він рухався по автомобільній дорозі в поганих погодних умовах, автошлях був засніжений, будь-якої розмітки та меж автошляху видно не було, незважаючи на те, що автодорога мала дві полоси руху в одному напрямку, безперешкодний рух можливий був лише по ділянці, яка представляла одну полосу руху. Рухаючись по зазначеній дорозі, позивач здійснював маневр випередження патрульного автомобіля та транспортних засобів ВАЗ 2110 та Газель, які рухалися зі швидкістю, нижчою за швидкість руху позивача, по крайній правій полосі руху. Після випередження зазначених транспортних засобів, він продовжив рух ближче к лівому краю автодороги. Крім цього посилався на те, що ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачена відповідальність за керування автомобілем на дорозі, яка має дві полоси руху в одному напрямку, в лівій смузі при вільній правій. Також зазначив, що поліцейським під час розгляду справи порушено його право на використання правової допомоги, та не надано відеозапис адміністративного правопорушення. На підставі зазначеного, просив скасувати постанову № 058746 від 19.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, вимоги адміністративного позову підтримав.

Представник відповідача Коротков А.П. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, також надав відзив на позовну заяву, в якій просив адміністративний позов залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 058746 від 19.03.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 19.03.2018 року о 09-15 годині, на 221 кілометрі автодороги Н 20, в Нікольському районі Донецької області, керував транспортним засобом «Wolkswagen Sharan», державний номер НОМЕР_1, при наявності двох смуг руху в одному напрямку, рухався в крайній лівій полосі при вільній правій, чим порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Пунктом 11.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Оскільки ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв зокрема за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, суд не бере до уваги доводи позивача, що відповідачем невірно застосовано положення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім цього, посилання позивача на той факт, що під час розгляду справи йому не було надано змогу скористатися правовою допомогою також не знайшло свого підтвердження, оскільки в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності міститься підпис позивача про ознайомлення його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеоматеріалу, інспектором поліції позивачу були роз'яснені його процесуальні права, зокрема право на правову допомогу, однак під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності останній не заявляв клопотань про надання йому можливості скористатися правом на правову допомогу.

Розглядаючи вимогу позивача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно доч.ч.1, 2, 3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Так, заслуговують на увагу доводи позивача, що він не здійснював рух по лівій смузі, при наявній вільній правій смузі руху, а здійснював випередження транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку по лівій смузі руху, що не є порушенням п. 11.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження зазначеного факту.

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Відповідно до ч. 1ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

При винесенні постанови працівником поліції повинні бути з'ясовані всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з'ясування всіх обставин поліцейським, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на вищезазначене, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій, відповідно до ст.77 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 73-78, 241-246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 245, 251, 283, 284 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 058746 від 19.03.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень - скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г. Шатілова