Справа № П/811/1016/17
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2018 року

справа № П/811/1016/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії: головуючий суддя: Коршун А.О. (доповідач)

судді Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Голованівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду

від 22.12.2017р. у справі №П/811/1016/17

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестагросервіс»

до:

про:

Голованівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

08.06.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестагросервіс» (далі– ТОВ «Інвестагросервіс») за допомогою засобів поштового зв’язку звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Голованівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі – Голованівська об’єднана ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , судом першої інстанції позов зареєстровано 13.06.2017р. / а.с. 3-14 том 1, а.с. 86 том 2/.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.06.2017р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №П/811/1016/17та справу призначено до судового розгляду у судовому засіданні /а.с. 1 том 1/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що відповідачем було проведено документальну планову виїзду перевірку підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2014р. по 30.09.2016р. за результатами якої було складено акт №16/1400/30418454 від 28.11.2016р., у якому відображено зроблені посадовими особами відповідача висновки за результатами перевірки, зокрема щодо порушення підприємством п.185.1, п.186.1, ст.186, п.189.1 ст.189, п.198.5, ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість (далі –ПДВ) всього у сумі 23774,80 грн.; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України щодо заниження ПДВ по податковим деклараціям з ПДВ (скорочені), що спрямовуються на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства згідно ст. 209 Податкового кодексу України у сумі 855722,44 грн. (у тому числі: за листопад 2014 року – 168820,94 грн., грудень 2014 року – 58582,00 грн., вересень 2015 року – 368273,00 грн., жовтень 2015 року – 106871,00 грн., за листопад 2015 року – 153176,00 грн.) за рахунок завищення податкового кредиту в зв’язку з проведенням нереальних (безтоварних) господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у ПП «Технопродагро» внаслідок включення до складу податкового кредиту ПДВ з вартості таких товарів (робіт, послуг), факт отримання яких не підтверджено, та у подальшому на підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від № від 20.12.2016р.. яким збільшено суму грошового зобов’язання позивача з ПДВ в загальному розмірі 1319245,91грн., у тому числі основний платіж - 879497,24грн., штрафні (фінансові) санкції - 439748,67грн., але позивач вважає висновки акту перевірки та прийняте за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення необґрунтованим та безпідставним з наступних підстав. Дійсно протягом перевіряємого періоду між позивачем (замовник) та ПП «Технопродагро» (виконавець), було укладено договори на придбання добрива та виконання робіт по обробці ґрунту добривом на земельних площах замовника, ці господарські зобов’язання сторонами виконано відповідно до умов укладених договорів, а саме – позивачем сплачено за придбане добриво та виконані роботи з обробки ґрунту добривом на земельних площах замовника, а контрагентом позивача ПП «Технопродагро» придбано визначене умовами договору добриво та виконано комплекс робіт з обробки ґрунту на земельних площах замовника придбаним добривом, при цьому у підприємства наявні усі належні первинні документи, які свідчать про фактичне виконання сторонами своїх зобов’язань за договорами, та подальше використання позивачем придбаного добрива у власній господарській діяльності, і ці документи є належними первинними документами на підставі яких позивачем здійснювався бухгалтерський облік та формувалась податкова звітність, і саме це надало право позивачу на формування податкового кредиту з урахуванням сум ПДВ сплаченого у вартості придбаного добрива та робіт з обробки ґрунту на земельних площах замовника придбаним добривом, які виконані ПП «Технопродагро», висновки відповідача за результатами перевірки ґрунтуються лише на припущеннях відповідача. Просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Голованівської об’єднаної ДПІ № від 20.12.2016р. в частині нарахованого податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 855722,44 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 427861,22 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.12.2017р. у справі №П/811/1016/17 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Голованівської об’єднаної ДПІ № від 20.12.2016р. в частині нарахованого податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 855722,44 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 427861,22 грн. (суддя Хилько Л.І. ) / а.с. 180-183 том 2/.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 22.12.2017р. подав апеляційну скаргу /а.с. 189-193 том 2/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з’ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її рішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 22.12.2017р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Адміністративна справа №П/811/1016/17, разом з вищезазначеною апеляційною скаргою, надійшли до суду апеляційної інстанції 05.02.2018р. / а.с. 188 том 2/

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018р. у справі №П/811/1016/17 апеляційна скарга Голованівської об’єднаної ДПІ на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.12.2017р. у справі №П/811/1016/17 була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст. 296 КАС України та заявнику було надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 205 том 2/.

У встановлений судом строк відповідачем зазначені судом недоліки апеляційної скарги були усунуті / а.с. 208-213 том 2/ та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2018р. у справі №П/811/1016/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Голованівської об’єднаної ДПІ на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.12.2017р. у справі №П/811/1016/17/ а.с. 215 том 2 /, і ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.03.2014р. апеляційний розгляд справи у судовому засіданні призначено на 09 годин 30 хвилин 18.04.2018р. /а.с. 217 том 2/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено учасників справи / а.с. 218-222 том 2/.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с.223-229 том 2/, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у даній справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 22.12.2017р. у даній справі залишити без змін.

У зв’язку з відрядженням судді Коршуна А.О., який є суддею – доповідачем у справі №П/811/1016/17, дану справу 18.04.2018р. було знято з розгляду та розгляд справи перенесено на 10 годин 30 хвилин 16.05.2018р. / а.с. 236 том 2/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 237-239 том 2/.

У судовому засіданні 16.05.2018р. судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання представника позивача про перенесення розгляду справи для надання позивачем додаткових пояснень та у розгляді справи оголошено перерву до 10 годин 30 хвилин 06.06.2018р. / а.с. 242-243 том 2/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 245,246 том 2/.

04.06.2018р. до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові письмові пояснення ТОВ «Інвестагросервіс» до письмового відзиву на апеляційну скаргу Голованівської об’єднаної ДПІ на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.12.2017р. у справі №П/811/1016/17 / а.с. 2-7 том 3/.

У зв’язку з відрядженням судді Коршуна А.О., який є суддею – доповідачем у справі №П/811/1016/17, дану справу 06.06.2017р. та 04.07.2018р. / а.с. 42,46 том 3/ та у подальшому розгляд даної справи у судовому засіданні було призначено на 10 годин 30 хвилин 18.07.2018р., але у судовому засіданні 18.07.2018р. розгляд даної справи було відкладено на 14-00 годин 08.08.2018р. через неявку представника відповідача до суду у судове засідання та відсутність доказів щодо повідомлення відповідача про день, годину та місце розгляду даної справи у судовому засіданні о 10 годин 30 хвилин 18.07.2018р. /а.с. 50 том 3/

Представник позивача у судовому засіданні 08.08.2018р. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу і додаткових письмових поясненнях до відзиву на апеляційну скаргу апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 22.12.2017р. у даній справі залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився. Відповідач про день, годину та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином / а.с. 52,53 том 3/, про поважність причин не явки свого представника, до суду у судове засідання, або про можливість розгляду справи у відсутність свого представника, суд у встановленому законом порядку не повідомив. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що ТОВ «Інвестагросервіс», , зареєстровано як юридична особа 11.09.2002р., основними видом господарської діяльності ТОВ «Інвестагросервіс серед іншого, зокрема є, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (01.11), допоміжна діяльність у рослинництві (01.61), післяурожайна діяльність (01.63), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21) / а.с. 15-22 том 1/ .

У період з 01.11.2016р. по 21.11.2016р. посадовими особами відповідача було проведено документальну планову виїзду перевірку ТОВ «Інвестагросервіс», позивача у справі) підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2014р. по 30.09.2016р. , правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2014р. по 30.09.2016р. за результатами якої було складено акт №16/1400/30418454 від 28.11.2016р. (далі – акт-перевірки).

Як вбачається з наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки / а.с. 24-113 том 1/ посадовими особами відповідача за результатами перевірки зроблено висновки про:

- порушення підприємством п.185.1, п.186.1, ст.186, п.189.1 ст.189, п.198.5, ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість (далі –ПДВ) всього у сумі 23774,80 грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України щодо заниження ПДВ по податковим деклараціям з ПДВ (скорочені), що спрямовуються на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства згідно ст. 209 Податкового кодексу України у сумі 855722,44 грн. (у тому числі: за листопад 2014 року – 168820,94 грн., грудень 2014 року – 58582,00 грн., вересень 2015 року – 368273,00 грн., жовтень 2015 року – 106871,00 грн., за листопад 2015 року – 15376,00 грн.).

У подальшому на підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від № від 20.12.2016р. , яким збільшено суму грошового зобов’язання позивача з ПДВ в загальному розмірі 1319245,91грн., у тому числі основний платіж - 879497,24грн., штрафні (фінансові) санкції - 439748,67грн. / а.с. 156 том 1/.

Позивач частково погодився з виявленими в ході перевірки порушеннями та у добровільному порядку - 16.01.2017р., сплатив частково визначені вищезазначеним рішенням грошові зобов’язання, а саме у розмірі 510 грн. та 35662 грн. / а.с. 157,158 том 1/ , а з рештою визначених зобов’язань позивач не погодився та оскаржив висновки акту перевірки та рішення відповідача за результатами перевірки в порядку адміністративного оскарження, але скарги позивача були залишені без задоволення / а.с.114-155,159-201 том 1/, тому позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з даним позовом, предметом оскарження у якому є податкове повідомлення-рішення від № від 20.12.2016р. в частині нарахованого податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 855722,44 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 427861,22 грн. / а.с. 3-14 том 1/

З наданої суду ксерокопії акту перевірки вбачається, що відповідачем висновок про порушення підприємством (позивачем у справі) п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, щодо заниження ПДВ по податковим деклараціям з ПДВ (скорочені), що спрямовуються на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства згідно ст. 209 Податкового кодексу України у сумі 855722,44 грн. зроблено з огляду на те, що підприємством, на думку податкового органу безпідставно, віднесено до податкового кредиту протягом перевіряємого періоду суми ПДВ сплачені у вартості товарів (робіт, послуг) по проведеним нереальним (безтоварним) господарським операціям з придбання товарів (робіт, послуг) у ПП «Технопродагро», оскільки цей контрагент позивача не мав можливості здійснювати господарські операції з позивачем з урахуванням часу, місця, надходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, у контрагента позивача був відсутній управлінський та технічний персонал, основні кошти, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, ТОВ «Інвестагросервіс» було нібито отримано товари (послуги) за ланцюгом постачання, до якого залучені контрагенти, можливість здійснення якими господарської діяльності перебуває під сумнівом внаслідок обмеженості ресурсів, необхідних для її здійснення у сфері суспільного виробництва.

Також необхідно зазначити, що відповідно до акту перевірки висновки податкового органу щодо фіктивності господарських операцій по ланцюгу постачання від контрагента позивача зроблені з огляду на наявність у податкового органу (відповідача) відомостей щодо стану фінансового-господарської діяльності контрагента позивача по ланцюгу постачання товару, у вигляді податкової інформації, яка була надана податковими органами за місце податкового обліку підприємств по ланцюгу постачання товару, або наявна в інформаційних базах ДФС України.

Так, у судовому засіданні під час розгляду даної справи судом встановлено, що 02.09.2014р. між ТОВ «Інвестагросервіс» (замовник) та ПП «Технопродагро» (виконавець) було укладено договір №54-2014 умовами якого передбачено, що виконавець зобов’язується виконати на власний ризик роботи по закупівлі у виробника добрива аміаку рідкого ГОСТ 6221-90 для потреб замовника, виконати послуги перевезенню (поставки) аміаку на сільськогосподарські площі господарства замовника та виконати роботи прямого внесення в ґрунт аміаку рідкого спеціалізованою технікою на земельних площах замовника, а замовник зобов’язується прийняти весь комплекс робіт та оплатити виконані роботи, в порядку та умовах визначених цим договором / а.с. 202-208 том 1/, а 27.07.2015р. між ТОВ «Інвестагросервіс» (замовник) та ПП «Технопродагро» (виконавець) було укладено договір №12-2015, умовами якого передбачено, що виконавець зобов’язується виконати на власний ризик роботи по обробітку ґрунту аміаком рідким (ГОСТ 6221-90) на земельних площах замовника, а замовник прийняти роботи та їх вартість на умовах та в порядку визначених цим договором / а.с. 17-21 том 2/ і ці господарські зобов’язання виконано сторонами за договорами у встановлений умовами договорів строк, а саме: - позивачем отримано визначені умовами договорів товари та роботи (послуги) від контрагента - ПП «Технопродагро», (яким придбано добриво - аміак рідкий ГОСТ 6221-90 для потреб замовника, виконано послуги перевезенню (поставки) аміаку на сільськогосподарські площі господарства замовника (з використанням послуг іншого суб’єкта господарювання – ПП «Хімінвест») і виконано роботи прямого внесення в ґрунт аміаку рідкого спеціалізованою технікою на земельних площах замовника (з використанням послуг іншого суб’єкта господарювання - ТОВ «Азохім») , та сплачено вартість отриманого товару та наданих робіт (послуг), які у подальшому були використані позивачем у власній господарській діяльності, контрагент позивача під час укладання договорів з позивачем та під час виконання сторонами своїх зобов’язань за цими правочинами був у встановлений чинним законодавством спосіб зареєстрований у якості юридичної особи та платника податків, у тому числі ПДВ, при цьому позивачем під час проведення перевірки було надано податковому органу – відповідачу у справі, та суду під час судового розгляду даної адміністративної справи, усі первинні документи за вищезазначеними господарськими зобов’язаннями (правочинами), які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов’язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, які у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є належними первинними документами, які засвідчують факт виконання певних господарських операцій, і є підставою для ведення бухгалтерського обліку та формування фінансової звітності, та які, у свою чергу, також свідчать про фактичне виконання сторонами своїх зобов’язань за цими договорами і використання отриманих позивачем товарів та робіт (послуг) у власній господарський діяльності позивача, які були досліджені судом у судовому засіданні та долучені до матеріалів справи /а.с. 202-246 том 1, а.с. 1-83 том 2, а.с. 8-39 том 3/.

Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача по всьому ланцюгу постачання ( позивач - ТОВ «Інвестагросервіс» - ПП «Хімінвест»- ТОВ «Азохім»...) об’єктивної можливості виконати зобов’язання за укладеними договорами в силу відсутності необхідних матеріально-технічних та трудових ресурсів у даному разі не спростовують реальності зазначених операцій, оскільки господарська діяльність з надання послуг (виконання робіт) не завжди вимагає наявності власних основних та транспортних засобів, значної кількості персоналу, і звичаями ділового обороту встановлені й інші можливості залучення матеріальних ресурсів (договори оренди, найму та ін.). При цьому, такі висновки зроблені відповідачем на підставі відомостей щодо стану фінансового-господарської діяльності цих контрагентів позивача, у вигляді податкової інформації, фактична наявність основних засобів та матеріальних активів не встановлювалась перевіряючим органом, як не встановлювався факт наявності чи відсутності цивільно-правових договорів між контрагентом позивача та іншими суб’єктами господарювання, укладених з метою виконання договорів ТОВ «Інвестагросервіс».

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Податкового кодексу України.

Так, аналіз норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов’язання іншої юридичної особи, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов’язаннях, при цьому це стосується і податкових зобов’язань, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому при придбанні товару (отриманні послуги) покупець зобов’язаний сплатити вартість товару (послуги) продавцю, до складу якої входить ПДВ, а продавець зобов’язаний внести цю суму ПДВ до бюджету у відповідному звітному періоду, і у разі невиконання продавцем товару (послуги) цього обов’язку саме на нього за це покладається відповідальність, і на покупця товару (послуги), який є платником податку, нормами чинного законодавства не покладено обов’язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення ними господарської діяльності та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів) у даному випадку, що свідчить про те, що несплата продавцем товару (послуги) ПДВ до бюджету в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем товару (послуги).

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що правова позиція стосовно розв’язання спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який під час розгляду справи «БУЛВЕС» АД проти Болгарії ( заява №3991/03) у рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідки невиконання постачальником його зобов’язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, та сплачувати пеню, оскільки такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

З урахуванням вищезазначених фактичних обставин справи, які були встановлені судом під час розгляду даної справи та підтверджені належними письмовими доказами, колегія суддів вважає, що податковим органом зроблено безпідставний та неправомірний висновок щодо нереальності проведених позивачем господарських операцій та щодо завищення у перевіряємому періоді податкового кредиту з ПДВ на загальну суму у сумі 855722,44 грн. (у тому числі: за листопад 2014 року – 168820,94 грн., грудень 2014 року – 58582,00 грн., вересень 2015 року – 368273,00 грн., жовтень 2015 року – 106871,00 грн., за листопад 2015 року – 15376,00 грн.) по господарським відносинам з ПП «Технопродагро».

З огляду на вищевказане, та приймаючи до уваги положення чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, зокрема положення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач у справі мав усі визначені чинним законодавством підстави для формування податкового кредиту з урахуванням сум ПДВ, який ним було сплачено протягом перевіряємого періоду у вартості отриманих від його контрагенту - ПП «Технопродагро», товару та робіт (послуг), оскільки у позивача у справі були наявні усі необхідні первинні документи, які засвідчують наявність певних юридичних фактів за результатами господарської діяльності по операціям з вищезазначеними суб’єктами господарювання протягом перевіряємого періоду, що свідчить про те, що обрані відповідачем підстави для визначення позивачу грошових зобов’язань з ПДВ не відповідають вимогам Податкового кодексу України, і висновок податкового органу про завищення податкового кредиту по операціям з вищезазначеним контрагентом є безпідставним, що свідчить про те, що відповідач у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб’єкта владних повноважень, під час прийняття податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2016р., в частині нарахованого податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 855722,44 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 427861,22 грн., яке є предметом оскарження у даній справі, діяв не у спосіб, який визначено чинним податковим законодавством, та, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірності свого рішення під час розгляду справи судом, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування такого рішення суб’єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 22.12.2017р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Голованівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області – залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.12.2017р. у справі №П/811/1016/17 – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано – 09.08.2018р.

Головуючий суддя: А.О. Коршун

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш