Справа № 308/7521/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/5787/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Курильця А. Р., Улицького В. З.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2018 року у справі № 308/7521/17 (рішення ухвалене судом у складі головуючого судді Ганька І. І. у м. Перечині, повний текст якого складено 27 червня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Косей Тетяни Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Косей Тетяни Олександрівни, в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо складання постанови в справі про адміністративне правопорушення від 10 грудня 2016 року серії АР № 671520, якою на нього накладено адміністративне стягнення, скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком та без посвідчення водія відповідної категорії та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн, оскільки вказаного правопорушення він не вчиняв, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2018 року позов задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 671520 від 10 грудня 2016 року скасовано і надіслано справу на новий розгляд до компетентного органу - Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на нього, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що оскаржувана постанова винесена за відсутності доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, що свідчить про неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце його проведення, тому відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши головуючого суддю, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 10 грудня 2016 року інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Косей Т. О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 671520, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови 09 грудня 2016 року о 23 год. 10 хв ОСОБА_1 в темну пору доби керував транспортним засобом марки BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1, з неосвітленим номерним знаком, а також не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив підпункт «а» пункту 2.1, а також підпункт «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався тим, що встановлені відповідачем обставини під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суперечать здійсненій ним кваліфікації дій позивача в частині притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пунктом 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, з номерним знаком, що неосвітлений.

Відповідно до частини шостої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною першою 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії є адміністративним правопорушенням та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, за винятком випадків спрощеного провадження, у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як підтверджується матеріалами справи, інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Косей Тетяною Олександрівною було виявлено невиконання позивачем пунктів 2.1 та 2.9 ПДР, а саме керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком та без посвідчення водія відповідної категорії.

З огляду на викладене, відповідач виявив порушення ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Таким чином, достатнім доказом правомірності дій відповідача у даній справі є відповідні пояснення відповідача, який виніс оскаржувану постанову.

Щодо посилання позивача на відсутність доказів керування ним транспортним засобом під час порушення ПДР, то такі не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як підтверджується матеріалами справи, постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 січня 2017 року в справі № 308/13202/16-п, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 27 червня 2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме невиконання ним 09 грудня 2016 року о 23 год 10 хв. вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу марки BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1.

З огляду на викладене, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 під час порушення ПДР підтверджується постановою суду, що набрала законної сили, та не потребує доказуванню у даній справі.

Разом з тим, суд зазначає, що частина перша статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, однак позивачем вчинено правопорушення, передбачене частиною шостою вказаної статті, а саме керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність кваліфікації дій позивача за частиною шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є підставою для скасування рішення суб'єкта владних повноважень та надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2018 року у справі № 308/7521/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді А. Р. Курилець
В. З. Улицький