Справа № 820/1486/18
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 р. справа № 820/1486/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук'янчук О.І.,

за участю: представників позивача - Роєнко Є.В., Дяченко Г.С., представника відповідача - Кудіна В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (вул. Першотравнева, буд. 1, с. П'ятигірське, Балаклійський район, Харківська область,64252) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № 2 від 14.02.2018 року та № 2 від 14.02.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог представники позивача зазначили, що контролюючим органом прийнято необґрунтовані податкові повідомлення - рішення № 2 від 14.02.2018 року та № 2 від 14.02.2018 року, без урахування особливостей технологічного процесу діяльності підприємства. Так, представники позивача зазначили, що до податкового кредиту можуть включатися лише ті суми ПДВ, що пов'язані із придбанням або виготовленням товарів та послуг із метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. У даному випадку, у разі падежу сільськогосподарської тварини ключовим є питанням чи пов'язані витрати на вирощування (відгодівлю) тварин, що загинули із господарською діяльністю с/г підприємства. Водночас, в процесі господарської діяльності ТОВ «Курганський бройлер» з птиці яка не відповідає технології вирощування, виготовляє м'ясо кісткове борошно (тваринного походження) та кров'яне борошно за технологічною рецептурою, що затверджена позивачем. Тобто, фактично, загибла птиця не вибуває з ланцюга господарської діяльності підприємства, жодних списань не здійснюється, оскільки цей товар використовувався для виготовлення нового товару (ТМЦ) згідно технологічних рецептів. З огляду на зазначене, оскаржувані податкові повідомлення- рішення прийняті без врахування всіх обставин справи, без дослідження контролюючим органом всього технологічного процесу від вирощування курчат бройлерів, то переробки падежу птиці на ТМЦ, які в подальшому використовуються підприємством у власній господарській діяльності згідно затвердженого технологічного процесу, що, в свою чергу виключає необхідність включення такого падежу птиці до витрат господарської діяльності підприємства.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, в своєму відзиві на позов вказав, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Тобто, за загальним правилом, до податкового кредиту включаються лише ті суми податку на додану вартість, які пов'язані з придбанням та виготовленням товарів та послуг з ціллю їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податків. Зважаючи на викладене, представник відповідача зазначив, що витратами, пов'язаними з господарською діяльністю можуть вважатися лише ті витрати, які пов'язані з технологічним браком в межах встановлених норм. В даному випадку норма встановлена на ТОВ «Курганський бройлер» становить 7,2 %. В разі понаднормового падежу птиці сільгосппідприємство зобов'язане здійснити коригування податкового кредиту відносно витрат на їх вирощування. Оскільки, в такому випадку, витрати (товари/послуги), що були придбані для вирощування загиблої понад норму птиці, не можуть вважатися використаними в господарській діяльності платника податків. Таке коригування здійснюється шляхом нарахування податкових зобов'язань з ПДВ на вартість вказаних товарів/послуг («умовний продаж») відповідно до п. ст. 189.1 ст. 189 та п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, що не було проведено позивачем, а відтак контролюючим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення, а тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 17.11.2017 року по 29.12.2017 року на підставі направлення від 16.11.2017 року № 9867, 9869, 9870, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, ст. 75, ст. 77 та плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 4 квартал 2017 року проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Курганський бройлер" (податковий номер 30773272) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2014 по 30.06.2017 року, валютного законодавства за період з 01.07.2014 по 30.06,2017 року, з питань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2014 по 30.06.2017 року, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки, результати чого зафіксовані в акті перевірки від 16.01.2018 року № 155/20-40-14-02-08/30773272.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення ТОВ "Курганський бройлер":

- п. 189.1 ст. 189 п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження ПДВ на загальну суму 3098510 грн., з них: по загальній декларації з ПДВ за період з 01.07.2014 року по 30.06.2017 року встановлено заниження на суму 3088280,00 грн.; по спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства за період з 01.07.2014 року по 30.06.2017 року встановлено заниження суми у розмірі 10230,00 грн.

На підставі акту перевірки № 17205/20-40-14-11- 11/37875053 від 02 листопада 2017 р. контролюючим органом винесено податкові повідомлення - рішення № від 16.11.2017 року та № від 16.11.2017 року.

Позивач, не погодившись із висновками акту перевірки, 26.01.2018 року подав заперечення на вказаний акт перевірки.

Листом від 26.01.2018 року ГУ ДФС у Харківській області № 80 ГУ ДФС у Харківській області повідомлено ТОВ "Курганський бройлер" про правомірність висновків акту перевірки № 17205/20-40-14-11- 11/37875053 від 02.11.2017 р.

На підставі висновків акту перевірки № 17205/20-40-14-11- 11/37875053 від 02 листопада 2017 р. податковим органом прийнято податкові повідомлення - рішення № 2 від 14.02.2018 року та № 2 від 14.02.2018 року.

Як вбачається за змісту акту перевірки, ГУ ДФС у Харківській області вважає, що ТОВ "Курганський бройлер" занижено задекларовані підприємством показники у податкових деклараціях по ПДВ, оскільки за період з 01.07.2014 року по 30.06.2017 року встановлено понаднормовий падіж птиці, тобто більший, ніж 7, 2%, що зазначено підприємством згідно «Технологічних нормативів бройлерного птахівництва». Тобто, контролюючий орган вважає, що позивач використовував ТМЦ та послуги при вирощуванні птиці до моменту падежу по нормативній технології затвердженій на підприємстві, тобто підприємством було списано з оборотних активів кількість голів в межах балансу підприємства. Отже, на момент списання, підприємством вже було отримано результат, собівартість якого включала витратну частину ТМЦ необхідну для вирощування до події, що сформувала кінцевий результат господарської діяльності у вигляді падежу.

Таким чином, перевіркою встановлено, що ТОВ «Курганський бройлер» не нараховувало податкове зобов'язання «умовний продаж» з податку на додану вартість по понаднормовому падежу періодах та сумах наведених у таблиці.

Враховуючи вищезазначене, якщо сільськогосподарські товари списуються понад норми їх природного убутку, в зв'язку з чим вони не можуть бути використані в межах господарської діяльності сільськогосподарського підприємства, то у податковому періоді, якому відбувається їх списання, таке підприємство повинно здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ за відповідні періоди.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями: Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, за загальним правилом, до податкового кредиту включаються лише ті суми податку на додану вартість, які пов'язані з придбанням та виготовленням товарів та послуг з ціллю їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податків.

Зважаючи на викладене, витратами, пов'язаними з господарською діяльністю можуть вважатися лише ті витрати, які пов'язані з технологічним браком в межах встановлених норм. В даному випадку норма встановлена на ТОВ «Курганський бройлер» становить 7,2 %.

В разі понаднормового падежу птиці сільгосппідприємство зобов'язане здійснити коригування податкового кредиту відносно витрат на їх вирощування. Оскільки, в такому випадку, витрати (товари/послуги), що були придбані для вирощування загиблої понад норму птиці, не можуть вважатися використаними в господарській діяльності платника податків.

Таке коригування здійснюється шляхом нарахування податкових зобов'язань з ПДВ на вартість вказаних товарів/послуг («умовний продаж») відповідно до п. ст. 189.1 ст. 189 та п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями Платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197. підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями У разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Курганський бройлер» не нараховувало податкове зобов'язання з податку на додану вартість по понаднормовому падежу у періодах та сумах наведених у таблиці.

Згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІУ).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов'язкові ознаки: 1) він має містити відомості про господарську операцію; 2) підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХІУ підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ГІК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За змістом пункту 198.1 статті 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг. не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків. При цьому загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 цього Кодексу).

Отже одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямування на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені ПКУ. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПКУ).

Грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою.

Досліджуючи питання правомірності оподаткування податком на додану вартість операцій зі списання нестачі поголів'я курчат бройлерів, суд виходить із того, що згідно пункту 185.1. статті 185 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на обєкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі обєкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

З акту перевірки від 16.01.2018 року № 155/20-40-14-02-08/30773272 вбачається, вартість падежу курчат бройлерів (по зданим на забій партіям) за 2015 рік становить 169902290,9 грн., за 2016 рік - 336324000,30, за півріччя 2017 року - 194953786,90 грн., а вартість понаднормово падежу птиці складає за 2015 рік - 6546031,12 грн., за 2016 рік - 7091008, 25 грн., за півріччя 2017 року - 1700507, 36.

Як вбачається пояснень відповідача (т. 12 а.с. 233-235), вартість понаднормового падежу птиці у вказані періоди розраховано відповідачем за внутрішнім документом «технологія виробництва», яким було встановлено допустимий падіж 7, 2% від посаженного поголів'я птиці.

Також, контролюючим органом, як зазначено в акті перевірки (т.1 а.с. 17), підприємством до перевірки надано «Технологічні нормативи бройлерного птахівництва», затверджені з 01.01.2014 року, де вказано що плановий максимальний падіж птиці складає 7, 2 % (т.1 а.с. 140-142). .

При цьому, представники позивача у відповіді на відзив (т. 12 а.с.219) зазначили, що параметри вирощування курчат бройлерних є внутрішнім документом, а не нормативним документом, який затверджується виключно керівництвом підприємства.

Тобто керівник підприємства може планувати норми падежу птиці в тому розмірі, в якому вважає потрібним для визначення планових втрат по підприємству.

Отже, падіж - це планові і позапланові затрати підприємства в результаті ведення господарської діяльності підприємства, зафіксований всіма, належним чином оформленими, первинними документами за підписом матеріально відповідальних осіб, завізований керівником підприємства.

Судом встановлено, що згідно статутних документів позивач займається розведенням і вирощуванням курчат бройлерів з метою їх подальшої реалізації, як м'ясної продукції в асортименті.

Як пояснив представник позивача під час судових засідань, курчата є біологічним поточним активом і обліковуються на рахунку 213 «Птахи» та ставляться на облік згідно цін, що вказані в прибутковій накладній від постачальника.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що вартість падежу (однієї одиниці загиблої птиці) розраховується бухгалтером по собівартості, а кількість падежу заноситься до звітного листа пташника та визначається на підставі звітів у вигляді лімітно - забірних карток по падежу птиці, а взагалі під поняттям «падіж» в обігових документах зазначаються також і птиця, яка забивається через віднесення її до неліквідної категорії, як приклад невідповідність за показникам ваги, має фізичні ушкодження (зламані крила, лапи), тобто такі чинники які виключають отримання від деяких голів птиці кінцевого результату - якісної м'ясної продукції в асортименті.

При цьому, такий «падіж» вчинюється на підприємстві регулярно, систематично, та позбавлений характеру одноразової дії.

Таким чином, враховуючи положення ст. 186, 198 ПК України, суд приходить висновку, що падіж поголів'я птиці по нормі, або понад норму не підпадає в розряд операцій, звільнених від оподаткування або операцій, що не є об'єктом оподаткування.

Таким чином, бройлерні курчата є поточними біологічними активами ТОВ "Курганський бройлер". Мета використання біологічних активів - отримання прибутку в процесі ведення господарської діяльності підприємства. Поточні біологічні активи є оборотними активами платника податку.

Окрім того, суд погоджується з позицією позивача, що «Технологічні нормативи бройлерного птахівництва», на який посилається відповідач у акті перевірки є внутрішнім господарським документом підприємства, а не нормативним актом, а тому не може бути врахований як останній при визначенні тих порушень, які покладені податковим органом в основу оскаржуваного рішення.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 24.03.2015 року по справі № К/800/7450/14.

Представник позивача пояснив, що в процесі господарської діяльності ТОВ «Курганський бройлер» з птиці яка не відповідає технології вирощування, виготовляє м'ясо кісткове борошно (тваринного походження) та кров'яне борошно за технологічною рецептурою, що затверджена підприємством.

Фактично, загибла птиця не вибуває з ланцюга господарської діяльності підприємства, жодних списань не здійснюється, оскільки цей товар використовувався для виготовлення нового товару (ТМЦ) згідно технологічних рецептів.

Таким чином, підприємство використовує у своїй господарській діяльності забиту птицю, яку відповідач визнав понад нормованим падежем, в якості сировини для виготовлення іншої с/г продукції (борошно м'ясо-кісткове, кров'яне) і така продукція обліковується згідно первинних документів.

Рух птиці на підприємстві оформлюється накладними, які містять назву та дату документа, найменування підприємства, одиницю виміру, вагу, вид операції (переробка), інфомрацію про особу, яка їх склала, підпис уповноваженої особи, печатку підприємства, що відповідає вимогам Закону України « Про бухгалтерський облік і фінансову звітність».

Так, на підтвердження вищезазначених обставин позивачем залучено до матеріалів справи картки руху птиці по закритим партіям за 2015-2017 роки, картки руху партії живої птиці за 2015-2017 роки, накладними внутрішньогосподарського значення (за призначенням - переробка), залікові листи птаховода, акти на вибуття тварин та птиці ПТФ за ознакою падежу (т. 5 а.с. 130-250, т. 6 а.с. 1-250, т.7 а.с. 1-248, т.8 а.с. 1-250, т. 9 а.с. 1-250, т. 10 а.с. 1-250, т. 11 а.с. 1-250, т. 12 а.с. 1-218, т. 13 а.с. 1-250, т. 14 а.с. 1-250, т. 15 а.с. 1-250, т. 16 а.с. 1-250, т. 17 а.с. 1-250, т. 18 а.с. 1-250, т. 19 а.с. 1-250, т. 20 а.с. 1-250, т. 21 а.с. 1-250, т. 22 а.с. 1-250, т. 23 а.с. 1-250, т. 24 а.с. 1-250, т. 25 а.с. 1-250, т. 26 а.с. 1-250, т.27 а.с. 1-64).

Суд не приймає до уваги зауваження контролюючого органу з незаконного віднесення підприємством партій птиці до категорії «падіж» з відповідною переробкою, оскільки, по-перше, на актах на вибуття тварин та птиці ПТФ за ознакою падежу за період 2015-2017 роки міститься підпис ветеринарного лікаря, а по-друге до компетенції відповідача не відноситься здійснення контролю за дотримання ветеринарного та санітарного законодавства, а у випадках встановлення наявності порушень позивачем вимог законодавства у вказаних сферах компетентні контролюючі органи можуть вжити передбачені законом заходи реагування та притягнення винних осіб до відповідальності саме за порушення ветеринарногог та санітарного законодавства.

В судовому засіданні з пояснень представників позивача встановлено, що отримані ТМЦ після переробки птиці використовуються у господарській діяльності та створюють зміни у фінансових показниках позивача, доказів на спростування чого відповідачем не надано.

На підтвердження факту реалізації виготовленої м'ясо - кісткової муки, в виробництві якої використовуюся падіж птиці, позивачем залучено до матеріалів справи видаткові накладні, ТТН, довіреності на отримання цінностей, податкові накладні, договори поставки, акти взаємних розрахунків (т. 27 а.с. 107-250, т. 28 а.с. 1-62.).

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів та не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни) (пункт 188.1статті 188 Кодексу).

Пунктом 198.3 статті 198 Кодексу визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.5 статті 198 Кодексу платник податку зобовязаний нарахувати податкові зобовязання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

З метою застосування пункту 198.5 статті 198 Кодексу податкові зобовязання визначаються за товарами/послугами, необоротними активами:

- придбаними для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

- придбаними для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Враховуючи викладене, у разі списання товарно-матеріальних цінностей у зв'язку з визнанням їх непридатними для використання такі товарно-матеріальні цінності не можуть бути використані у межах господарської діяльності підприємства.

При списанні непридатних для використання товарно-матеріальних цінностей, задіяних на етапах виробництва продукції (товарів, послуг) та під час придбання яких суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, податкові зобов'язання з ПДВ підприємством не нараховуються за умови, що вартість таких товарно-матеріальних цінностей включається до вартості готової продукції (товарів, послуг), операції з постачання якої підлягають оподаткуванню.

У разі недотримання цієї умови, при списанні таких товарно-матеріальних цінностей платник зобов'язаний визначити податкові зобов'язання з ПДВ за основною ставкою відповідно до пункту 198.5 статті 198 Кодексу, оскільки товарно-матеріальні цінності не використовуються в оподатковуваних операціях.

Вищевказані роз'яснення щодо порядку нарахування податкових зобов'язань з ПДВ за операцією зі списання товарно-матеріальних цінностей, які визнані непридатними для використання, надані Державної фіскальною службою в листі від 16.03.2016 року №5737/6/99-99-19-03-02-15.

Таким чином, суд приходить до висновку, що природний убуток товарів є саме господарською діяльністю, оскільки йдеться про товарні втрати, обумовлені природними процесами, що викликають зміну (зменшення) кількості товару при збереженні його якості. Тобто від суб'єкта господарювання у такому випадку нічого не залежить.

З пояснень представників позивача в судовому засіданні встановлено, що партії курчат-бройлерів, списаних через непридатність для використання («падіж птиці») було використані для виробництва нових ТМЦ (м'ясо кісткове борошно (тваринного походження), кровяне борошно).

Тобто, витрати підприємства у формі покупки зерна та інших продуктів харчування для вирощування партій курчат - бройлерів, частина з яких списана через непридатність для використання («падіж птиці»), були включені позивачем до вартості готової продукції, виготовленої за технологічною рецептурою з такого «падежу птиці», що підтверджується актами списання та відповідно складеними до них податковими накладними з сумами донарахування ПДВ.

Таким чином, податковий орган, донараховуючи податок на додану вартість на падіж курчат бройлерів, списаний в межах норм природного убутку та вартість якого включена до вартості готової продукції, фактично двічі оподатковує одну і ту ж операцію, тобто застосовує подвійне оподаткування.

Судом не приймається до уваги твердження відповідача, що позивачем наразі були виготовлені первинні документи в обґрунтування своєї позиції (т. 27 а.с. 94), оскільки контролюючим органом, на якого покладено тягар доведення правомірності прийняття оскаржуваних рішень, не надано до суду доказів на підтвердження своєї позиції.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновків, що податкове повідомлення - рішення № 2 від 14.02.2018 року прийняте контролюючим органом без фактичного з'ясування всіх необхідних обставин по справі, з огляду на необхідність детального розгляду всього ланцюга руху товару від моменту придбання з відповідним формування витрат та до моменту переробки непридатного товару у нові ТМЦ, які реалізовуються суб'єктом господарювання, а відтак вказане рішення суб'єкта владних повноважень підлягає скасуванню.

Щодо правомірності формування відповідачем податкового повідомлення- рішення від 14.02.2018 року № 2, яким до позивача застосовано штрафні санкції в порядку ст. 120-1 ПК України, з огляду на відсутність складання/реєстрації податкових накладних протягом граничного строку, що передбачено ст. 201 ПК України, то суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом з пояснень відповідача (т. 12 а.с. 233), фактичною підставою для прийняття вказаного рішення, слугували висновки контролюючого органу про те, що позивач мав виписати податкові накладі, виходячи з собівартості придбаних ТМЦ, що бути використані в господарській діяльності для отримання результату, на суму ПДВ податкового кредиту, що було сформовано за рахунок придбання використаних ТМЦ.

Тобто, за загальним правилом, до податкового кредиту включаються лише ті суми податку на додану вартість, які пов'язані з придбанням та виготовленням товарів та послуг з ціллю їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податків.

В разі понаднормового падежу птиці сільгосппідприємство зобов'язане здійснити коригування податкового кредиту відносно витрат на їх вирощування. Оскільки, в такому випадку, витрати (товари/послуги), що були придбані для вирощування загиблої понад норму птиці, не можуть вважатися використаними в господарській діяльності платника податків.

Суд зазначає, що оцінку вказаній позиції контролюючого органу щодо включення витрат до ланцюгу переробки птиці, судом було враховано під час дослідження обставин прийняття податкового повідомлення - рішення № 2 від 14.02.2018 року та зроблено висновки про необгрунтованість такої позиції відповідача.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивачем доведено факт того, що витрати підприємства у формі покупки зерна для вирощування партій курчат - бройлерів, частина з яких списана через непридатність для використання («падіж птиці»), були включені позивачем до вартості готової продукції, виготовленої за технологічною рецептурою з такого «падежу птиці», тобто загибла птиця не вибувала з ланцюга господарської діяльності підприємства, що, в свою чергу вказує на використання затрачених позивачем витрат у господарській діяльності, та усуває необхідність коригування шляхом нарахування ПДВ та, відповідно, формування податкових накладних.

Окрім того, суд зазначає, що в акті перевірки від 16.01.2018 року № 155/20-40-14-02-08/30773272, на підставі якого було прийнято податкове повідомлення- рішення від 14.02.2018 року № 2 відсутній висновок про порушення суб'єктом господарювання вимог ст. 201 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність та необґрунтованість прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення- рішення від 14.02.2018 року № 2, а відтак вказане рішення підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач на виконання положень частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не довів правомірності спірного податкового повідомлення-рішення, не надав суду належних та допустимих доказів визначення середньо ринкової вартості транспортного засобу позивача для розрахунку податкового зобов'язання у травні 2016 року, визначив середньоринкову вартість автомобіля позивача у 2016 році без врахування дійсних характеристик автомобіля позивача.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "Курганський бройлер" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень -рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 2 від 14.02.2018 року та № 2 від 14.02.2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (вул. Першотравнева, буд. 1, с. П'ятигірське, Балаклійський район, Харківська область, 64252, ) сплачену суму судового збору в розмірі 63 819 (шістдесят три тисячі вісімсот дев'ятнадцять) грн. 34коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області ( вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 серпня 2018 року.

Суддя Горшкова О.О.