Справа № 813/2095/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2095/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача - Каверіна С.М.

представників відповідача Корчинського В.В., Хиря В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (місцезнаходження: 81300, Львівська область, м. Мостиська, вул. Ярослава Мудрого, 113) у якому просить суд:

- Визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_2 , надбавки за кваліфікацію за період із грудня 2015 року до грудня 2016 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

- Визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо припинення виплати ОСОБА_2 , надбавки за кваліфікацію з грудня 2016 року;

- Визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_2 , матеріальної допомоги на оздоровлення в жовтні 2016 року без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою КМ України від 22.09.2019 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;

- Визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо не виплати ОСОБА_2 , винагороди за тривалість безперервної військової служби 25 років у грудні 2016 року в розмірі 2520 грн.;

- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , грошове забезпечення із грудня 2015 року до серпня 2017 року з урахуванням присвоєної класної кваліфікації 1-го класу в розмірі 8% посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум;

- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у жовтні 2016 року в розмірі 4556, 51 грн.;

- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , винагороду за тривалість безперервної військової служби 25 років в розмірі 2520 грн.;

- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , компенсацію витрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за кваліфікацію із грудня 2015 року та матеріальної допомоги на оздоровлення із жовтня 2016 року до дня фактичної виплати вказаних видів грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159».

Ухвалою від 23 травня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою суду від 31 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що із фінансових документів наданих Мостиським прикордонним загоном позивачу стало відомо, що грошове забезпечення протиправно виплачувалося в меншому розмірі, ніж належало. З особистих карток грошового забезпечення із грудня 2016 року до березня 2017 року позивачу не виплачувалася надбавка за кваліфікацію, не було виплачено в повному обсязі матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 році, не було виплачено винагороду та тривалість безперервної військової служби та просить суд виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачем на адресу суду подано відзив на позовну заяву. Даний відзив обґрунтований тим, що в особистій картці грошового забезпечення за 2015 2016 роки, видані в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , у період з грудня 2015 року по грудень 2016 року виплачувалася надбавка за кваліфікацію (1клас) у сумі 45,40 грн., що становить 4% посадового окладу позивача (1135, 00грн.). Виплата зазначеної надбавки передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинною на період виплати зазначеної надбавки. Вказують, що нарахування та виплата за кваліфікацію врегульовані Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України, 20.05.08 № 425. Зазначають, що у відповідності до вимог нормативних актів АДПСУ, як розпорядника бюджетних коштів , виплачувалися додаткові види грошового забезпечення в тому числі надбавки за кваліфікацію у розмірі 50 %. У відзиві зазначають, що посилання позивача на перебування у відпустці з 10 жовтня по 09 листопада 2016 року, тобто саме під час проведення заходів з підсумкової перевірки як на поважні причини не підтвердження класної кваліфікації не слід брати до уваги, оскільки у визначені в пункті 2.3 Інструкції про порядок присвоєння класної кваліфікації військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.07.2012 № 590, позивач з рапортом про підтвердження класної кваліфікації не звертався, а отже без поважних причин не підтвердив присвоєну класну кваліфікацію у визначені строки. Крім того, зазначають, що позивач не набув права на виплату винагороди за тривалість безперервної військової служби 25 років під час проходження військової служби в Мостиському прикордонному загоні в грудні 2016 року, а тому нарахування та виплати винагороди за тривалість безперервної військової служби 25 років в розмірі 2520 грн., не підлягає до задоволення.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06.07.2017 року № 338-ос ОСОБА_2 , звільнено з військової служби та наказом начальника Львівського прикордонного загону від 01.08.2017 року № 180-ос (з урахуванням змін до наказу від 28.09.2017 року № 241-0с) виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення.

19.04.2018 року ОСОБА_2 , звернувся до Мостиського прикордонного загону із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати копію наказів про присвоєння чи підтвердження класної кваліфікації ОСОБА_2 , в період проходження військової служби в прикордонному загоні (23.11.2015 -28.02.2017), копію наказів про зниження класної кваліфікації та копію особистих карток грошового забезпечення за період проходження військової служби.

02.05.2018 року Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління надав відповідь на запит за № 44/2794, в якому вказав, що відповідно до наказу начальника Кінологічного навчального центру від 03.12.2014 року позивачу була присвоєна класна кваліфікація 1 класу, термін якої закінчився 04.12.2016 року. За період проходження військової служби позивача в Мостиському прикордонному загоні присвоєння, підтвердження чи зниження класної кваліфікації позивача не здійснювалося.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому необхідно керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку стягнення грошового забезпечення військовослужбовця.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними дій Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_2 , надбавки за кваліфікацію за період із грудня 2015 року до грудня 2016 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру судом встановлено.

Судом встановлено, що у період з грудня 2015 року по грудень 2016 року виплачувалася надбавка за кваліфікацію (1клас) у сумі 45,40 грн., що становить 4% посадового окладу позивача (1135, 00грн.).

Відповідно до пункту постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Слід зазначити, що пунктом 2 Постанови № 1294 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань (далі - державні органи), а пунктом 11 зазначеної постанови надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (до яких віднесено й Міністерство оборони) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрацією Державної прикордонної служби, упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

Одночасно, в пункті 7 Постанови № 1294 вказав, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

На виконання пункту 2 Постанови № 1294, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008 року затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція № 425 від 20.05.2008 року).

Пунктом 3.1 Інструкції № 425 від 20.05.2008 року визначено, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.

Військовослужбовцям строкової військової служби, які мають: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу, 1-й клас - 10 відсотків посадового окладу.

Особам офіцерського складу - військовим льотчикам і штурманам, військовим льотчикам і штурманам інструкторського складу, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка за: 2-й клас - 8 відсотків посадового окладу, 1-й клас - 12 відсотків посадового окладу, клас снайпера - 15 відсотків посадового окладу.

Персональні списки льотного складу, який підтвердив кваліфікацію та має право на надбавку, після закінчення календарного року оголошуються наказом командира авіаційної частини із зазначенням посади, військового звання, кваліфікації, дати її присвоєння та даних про виконання перевірок. Також у цьому наказі оголошуються персональні списки льотного складу, який не підтвердив кваліфікацію з незалежних від нього причин і має право на виплату надбавки до проведення наступних випробовувань.

Персональні списки командирів авіаційних частин, підрозділів, льотного складу авіаційного управління, які мають право на надбавку, оголошуються наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Отже, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_2 , надбавки за кваліфікацію за період із грудня 2015 року до грудня 2016 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру підлягають задоволенню.

Виходячи з того, слід зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплати ОСОБА_2 надбавку за кваліфікацію за період із грудня 2015 року по грудень 2016 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

Щодо визнання протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо припинення виплати ОСОБА_2 , надбавки за кваліфікацію з грудня 2016 року, судом встановлено.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.07.2012 року № 590 було затверджено «Інструкції про порядок присвоєння класної кваліфікації військовослужбовцям Державної прикордонної служби України". (далі Інструкція № 590 від 31.07.2012).

Згідно п. 1.2 Інструкції № 590 від 31.07.2012 визначено, що військовослужбовцям Державної прикордонної служби України залежно від досягнутої майстерності, професійної підготовленості, а для начальників (командирів) також від рівня підготовки підпорядкованих їм органів, підрозділів та особового складу присвоюються такі класні кваліфікації: 3-й клас, 2-й клас, 1-й клас, майстер. Класна кваліфікація військовослужбовцям присвоюється послідовно: 3-й клас, 2-й клас, 1-й клас, майстер.

З листа Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління від 02.05.2018 року № 44/2794, вбачається, що відповідно до наказу начальника Кінологічного навчального центру від 03.12.2014 року позивачу була присвоєна класна кваліфікація 1 класу, термін якої закінчився 04.12.2016 року. За період проходження військової служби позивача в Мостиському прикордонному загоні присвоєння, підтвердження чи зниження класної кваліфікації позивача не здійснювалося.

Відповідно до п. 2.8 Інструкції № 590 від 31.07.2012 військовослужбовцям, які не підтвердили присвоєну їм класну кваліфікацію, або які не допущені до складання іспитів (не відповідають вимогам пункту 1.5 розділу I цієї Інструкції), або які не склали іспитів без поважних причин в установлені строки, наказом відповідного начальника (командира) класна кваліфікація знижується на один клас. Військовослужбовцям, які не підтвердили раніше присвоєну класну кваліфікацію в частині вимог зі спеціальної підготовки, наказом відповідного начальника (командира) класна кваліфікація знижується до класної кваліфікації залежно від фактичного рівня підготовки за спеціальністю.

Відповідно до п. 2.9 Інструкції № 590 від 31.07.2012 військовослужбовцям, які не склали іспитів на підтвердження класної кваліфікації з поважних причин (хвороба, відпустка, відрядження тощо), наказом відповідного начальника (командира) класна кваліфікація підтверджується на підставі особистих результатів, показаних цими військовослужбовцями під час здачі ними підсумкової перевірки на професійну придатність за поточний рік або півріччя.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.09.2016 року № 188-ВВ по особовому складу вбачається, що майору ОСОБА_2 , начальнику відділення по роботі з персоналом (з кабінетом професійно психологічного добору) відділу персоналу, надано частину щорічної основної відпустки за 2016 рік, терміном 31 календарний день, з 10 жовтня по 09 листопада 2016 року. (а.с.84).

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що в час проведення заходів з підсумкової перевірки, позивач перебував у відпустці (з 10 жовтня по 09 листопада 2016 року), а відтак у відповідності до п. 2.9 Інструкції № 590 від 31.07.2012, наказом відповідного начальника (командира) класна кваліфікація підтверджується на підставі особистих результатів, показаних цими військовослужбовцями під час здачі ними підсумкової перевірки на професійну придатність за поточний рік або півріччя.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач пройшов підсумкову перевірку на професійну придатність за рік. Відповідач вказує на те, що так як позивачем не було подано рапорту щодо підтвердження кваліфікації, така підтверджена не була, тому було припинено виплату надбавки за кваліфікацію з грудня 2016 р.

Суд зазначає, що п. 2.8,2.9 Інструкції № 590 від 31.07.2012 передбачають інший порядок вирішення даного питання, однак відповідач не діяв у передбачений законодавством спосіб та не вирішив питання щодо зниження кваліфікації на один клас чи підтвердження кваліфікації.

Відтак позовна вимога щодо зобов`язання Мостиський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , надбавку за кваліфікацію за період за період із грудня 2016 по день звільнення в розмірі 8% посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум, підлягає до задоволення.

Щодо визнання протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо не виплати ОСОБА_2 , винагороди за тривалість безперервної військової служби 25 років у грудні 2016 року в розмірі 2520 грн., судом встановлено.

Додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів.

Відповідно до додатку 25, одним із додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців є винагорода за тривалість безперервної військової служби.

Пунктом 3.25.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах: Строк безперервної календарної військової служби, розмір винагороди, (посадовий оклад і оклад за військовим званням) 15 років -1,0, 20 років -1,5; 25 років - 2,0; 30 років -2,5; 35 років і кожні наступні п`ять років - 3,0.

Пунктом 3.25.2. та 3.25.8 вищевказаної Інструкції зазначено, що до строку безперервної календарної військової служби військовослужбовців для виплати цієї винагороди зараховуються в календарному порядку: г) безперервна військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, у тому числі в навчальних закладах Державної прикордонної служби України, Збройних Силах України (СНД та СРСР), Служби безпеки України, КДБ УРСР (СРСР), вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України (СНД та СРСР), вищих навчальних закладах Державної податкової адміністрації України (за спеціальностями підготовки кадрів податкової міліції).

Винагорода виплачується за місцем штатної служби за наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - за наказами вищих начальників (командирів) за підпорядкованістю.

У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди.

Відповідно до витягу з наказу Начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 28.09.2017 року № 241-ос , яким внесено зміни до наказу начальника 7 прикордонного загону (І категорії) від 01серпня 2017 року № 180-ос стосовно виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_2 , яким встановлено, що пункт щодо вислуги років на пенсію, викладено в такій редакції : вислуга років на пенсію станом на 01серпня 2017 року становить 25 років 07 місяців 26 днів. (а.с. 27).

Отже, посилання відповідача, що тривалість безперервної календарної військової служби позивача станом на 01.08.2017 року складає 23 роки 3 місяці і 6 днів, та підтверджується в наказі від 01.08.2017 року № 180-ос, спростовуються вищенаведеним.

Отже, суд приходить висновку, що так як відповідачем не зараховано навчання позивача у Львівському лісотехнічному інституті, де позивач прийняв військову присягу та пройшов курс військової підготовки ( а.с. 80), позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо не виплати ОСОБА_2 , винагороди за тривалість безперервної військової служби 25 років в розмірі 2 посадових окладів з урахуванням окладів за військовим званням у грудні 2016 року підлягають задоволенню.

Задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Мостиський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , винагороду за тривалість безперервної військової служби 25 років в розмірі 2 посадових окладів з урахуванням окладів за військовим званням у грудні 2016 року у повній мірі відновлює порушене право позивача.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_2 , матеріальної допомоги на оздоровлення в жовтні 2016 року без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою КМ України від 22.09.2019 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Виплата військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби за закінченням строку контракту одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби передбачена ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в ч.2 ст. 9 якого зазначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 4 цього Закону встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що одноразова грошова допомога при звільненні входить до складу грошового забезпечення, є його одноразовим додатковим видом, виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок її виплати визначається Міністром оборони України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» установлена щомісячна додаткова грошова винагорода.

Відповідно до п. 2 вказаної Постанови, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання цієї постанови було видано наказ Міністерством внутрішніх справ України від 02.02.2016 № 73 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України».

Пунктом 8 Інструкцій, затвердженої вище наказом № 73 від 02.02.2016 року, встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

З аналізу наведених правових положень вбачається, що винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі ч. 2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Аналогічне розуміння положень постанови №889 Верховний Суд України сформулював у постановах від 15.10.2013 (справа №21-368а13), 04.11.2014 року (справа №21-473а14), 03.03.2015 (справа №21-32а15), 19.05.2015 (справа №21-466а15) та Верховний Суд в постанові від 01.03.2018 у справі №761/17387/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для включення до складу грошової допомоги при звільненні позивача сум щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».

Виходячи з того, що вимоги позивача щодо зобов`язання Мостиський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у жовтні 2016 року в розмірі 4556, 51 грн., є похідними від вимог про визнання протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_2 , матеріальної допомоги на оздоровлення в жовтні 2016 року без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою КМ України від 22.09.2019 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», а тому суд відмовляє в задоволенні зазначених вимог.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Мостиський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , компенсацію витрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за кваліфікацію із грудня 2015 року та матеріальної допомоги на оздоровлення із жовтня 2016 року до дня фактичної виплати вказаних видів грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159», судом встановлено наступне.

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III та Порядком проведення компенсації громадянам трати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, прийнятим для реалізації зазначеного Закону та затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як виплати грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Статті 2,3 Закону №2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, та визначає поняття "доходи" - доходи громадян, які не мають разового характеру : пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Частиною 2 статті Закону №2050-ІІІ визначено, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відтак суд зазначає, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

В свою чергу, основною умовою для відповідної виплати громадянину є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) добровільно чи на виконання судового рішення.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно п. 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Враховуючи вищенаведене та задоволенні вище позовні вимоги позивача, слід зобов`язати Мостиський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , компенсацію витрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за кваліфікацію, винагороди за тривалість безперервної військової служби відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вимоги частково підставними та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС судові витрати не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період із грудня 2015 по грудень 2016 р. в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) щодо припинення виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію з грудня 2016 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію за період із грудня 2015 по день звільнення в розмірі 8% посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної військової служби 25 років в розмірі 2 посадових окладів з урахуванням окладів за військовим званням у грудні 2016 р.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби 25 років в розмірі 2 посадових окладів з урахуванням окладів за військовим званням.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за кваліфікацію, винагороди за тривалість безперервної військової служби відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

В решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 13 серпня 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.