Справа № 826/13270/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Національного банку України до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року позивач, Національний банк України, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21 серпня року ВП № 54073516 про накладення штрафу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач зазначає, що постанова про накладення штрафу за невизнання рішення суду винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України.

25 травня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким останній підтримує правову позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у справі №826/18784/15 визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України №40/БТ від 23 червня 2015 року.

03 березня 2016 року Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №826/18784/15.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09 червня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54073516 по примусовому виконанню виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2016 року № 826/18784/15 про визнання незаконною та скасування постанови Правління Національного банку України № 40/БТ від 23 червня 2015 року та надано боржнику строк 10 робочих днів для виконання рішення суду.

21 вересня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято оскаржувану постанову про накладення на Правління Національного банку України штрафу у розмірі 5 100 грн.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що поданий до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчий документ від 03 березня 2016 року № 826/18784/15 не передбачав вжиття будь-яких заходів примусового виконання рішень в зв'язку з чим скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції правильно виходив з такого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Буквальний аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що остання застосовується лише до тих правовідносин у межах виконавчого провадження у яких боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Як вбачається з виконавчого листа, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 03 березня 2016 року № 826/18784/15, та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у справі №826/18784/15 визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України №40/БТ від 23 червня 2015 року.

Таким чином, положення рішення суду та виконавчого документа, відповідно, не містять вимог зобов'язального характеру до боржника - Національного банку України.

Отже, винесення постанови про накладення штрафу від 21 серпня року ВП № 54073516 є безпідставним.

Крім зазначеного, судом першої інстанції правильно встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року у справі № 826/7925/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року, визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09 червня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54073516.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає закінченню.

Так, внаслідок скасування судом постанови про відкриття виконавчого провадження, у відповідача були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу за невизнання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Національного банку України до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови.

Згідно з положеннями ст.. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст.. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 08.08.2018

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма