Справа № 1640/2513/18
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2513/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костенко Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Колодяжного Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Муравйова О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

19.07.2018 ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (надалі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 17 протоколу №65 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22.06.2018 щодо відмови в призначені ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013, як інваліду 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та вжити заходи до її виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, однак, відповідачем безпідставно не призначено та не виплачено позивачу таку одноразову грошову допомогу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 відкрито провадження у справі №1640/2513/18 та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи.

31.07.2018 від третьої особи надійшли письмові пояснення (а.с.41), відповідно до яких Полтавський ОВК заперечує проти позовних вимог. Вказує, що позивачу вперше друга група інвалідності була встановлена 13.06.2013. Згідно частини шостої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції статті Закону від 03.11.2006) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті. Оскільки інвалідність позивача пов`язана з пораненням, що мало місце в період проходження строкової служби, з часу якої пройшло понад три місяці, то ОСОБА_2 не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.53).

Представник третьої особи у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вищевикладене, суд вирішив розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив строкову службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан (а.с.17-21).

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №1054 від 25.04.2013) вогнепальні осколкові поранення правої верхньої кінцівки, контузія головного мозку в 1981 році, контузія правого ока легкого ступеня, прапорщика у відставці ОСОБА_2 , наслідком яких рубці шкіри в зазначеній анатомічній області, які у подальшому призвели до розвитку "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляркуляторної енцефалопатії ІІ ст. з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом. IXC. Атеросклеротичного кардіосклерозу СНІ. ФКІІ", а також захворювання "Стан після перенесеного гепатиту середньої важкості, хронічний кохлеоневрит", що підтверджено військово-обліковими та медичними документами; поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.13).

Відповідно довідки МСЕК від 18.06.2013 серії 10 ААА №186657 ОСОБА_2 встановлено 2 група інвалідності з 13.06.2013; захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.12).

20.12.2017 ОСОБА_2 звернувся до Полтавського ОВК із заявою про направлення документів на розгляд комісії Міністерства оборони України для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, як інваліду війни 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Листом від 26.12.2017 №10/2603 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №449.

Позивач не погодився з відмовою Полтавського ОВК, оформленою листом від 26.12.2017 №10/2603, та оскаржив її до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі №816/15/18, яке набрало законної сили 10.04.2018, адміністративний позов ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання відмови протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнав відмову Полтавського ОВК від 26.12.2017 №10/2603 протиправною. Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти висновок про наявність у ОСОБА_2 права на призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду війни 2 групи з 13 червня 2013 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України (а.с.29-33).

Полтавським ОВК складено на направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок від 24.04.2018 №12/789 щодо виплатити одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , разом із пакетом документів, перелік яких зазначено у висновку, як додатки (а.с.50).

Розглянувши подані документи комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги полковнику в запасі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якого 22.07.1993 звільнено з військової служби та 13.06.2013 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 10 ААА №186657 від 18.06.2013).

Вказане рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом №65 від 22.06.2018 (пункт 17 протоколу) (а.с.51).

У вказаному протоколі №65 від 22.06.2018 (пункт 17 протоколу) також зазначено, що враховуючи, що ОСОБА_2 звільнено з військової служби до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року №3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Листом Полтавського ОВК від 10.07.2018 №12/1498 позивача повідомлено, що відповідно до рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол №65 від 22.06.2018, пункт 17) ОСОБА_2 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги (а.с.43).

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" /надалі - Закон №2011-ХІІ/.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності (13.06. 2013), а саме Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 3 листопада 2006 року, яка діяла з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, (надалі також - Закон №2011-ХІІ), Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 №499 (надалі також - Порядок №499).

Так, частиною другою статті 16 Закону №2011-XII, в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, було передбачено: у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Важливою умовою для правильного тлумачення наведених норм статті 16 Закону №2011-XII в редакції, чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, є розуміння видів військової служби, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII.

Частиною четвертою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII було встановлено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

У контексті спірних правовідносин саме частина 2 статті 16 Закону № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, зокрема:

- особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці;

- визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;

- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Аналогічне правило закріплено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 №499.

Частиною другою статті 16 Закону № 2011-XII (в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року) для військовослужбовців встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця не виникає.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17 (адміністративне провадження № К/9901/44751/18).

Оскільки, ОСОБА_2 вперше встановлена ІІ група інвалідності 13.06.2013, тобто майже через 20 років від дня звільнення зі служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.

Відтак, суд не бере до уваги доводи позивача з посиланням на висновки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі №816/15/18, оскільки відповідно до частини сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Крім того, визнаючи відмову Полтавського ОВК від 26.12.2017 №10/2603 протиправною, суд виходив з того, що прийняття рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги знаходиться поза компетенцією ІНФОРМАЦІЯ_3 та належить до компетенції Міністерства оборони України.

Таким чином, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє, суд дійшов висновку про правомірність дій та рішення, оформленого протоколом №65 від 22.06.2018 (пункт 17), щодо відмови позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 17 протоколу №65 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22.06.2018 щодо відмови в призначені ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, а також похідна від неї позовна вимога про зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013, як інваліду 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та вжити заходи до її виплати, - необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м. Київ, 03168, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 13 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко