Справа № П/811/1073/16
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2018 року м.Кропивницький Справа № П/811/1073/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Пасічника Ю.П., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення грошового забезпечення та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 (замінено на військову частину НОМЕР_1 , т.1а.с. 17) та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (т.2 а.с. 11,12) просить:

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 21.02.2016р. до дня ухвалення рішення суду з розрахунку 7110,40 грн. за кожен місяць;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію за моральну шкоду в розмірі 35240 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 21.05.2014р. ним було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Після укладення контракту позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України в період з 16.07.2014р. по грудень 2015р.

В період відпустки, яка тривала з 11 лютого 2016р. строком 10 діб, позивач звернувся до лікаря за місцем постійного проживання, у якого проходив курс амбулаторного лікування до 10.03.2016р. з діагнозом: поперековий остеохондроз. А починаючи з 21.03.2016р. проходив лікування в різних медичних закладах, у зв`язку з чим до місця проходження служби повернутися вчасно не мав можливості.

Останній раз грошове забезпечення позивачеві було виплачене у березні 2016р. за лютий 2016р.

Починаючи з березня 2016р. та до дати звернення до суду з вказаним позовом грошове забезпечення позивачеві не виплачувалося, що і стало підставою для звернення до суду.

Крім того, позивач вказує, що тривалою невиплатою грошового забезпечення йому завдана моральна шкода спричинена протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягає в наступному: демонстративна неповага службових осіб відповідача до долі осіб, які втратили здоров`я під час бойових дій в АТО; необхідність змінювати звичний спосіб життя через відсутність коштів для лікування та задоволення інших життєво необхідних потреб, погіршення якості життя; неможливість надавати матеріальну допомогу для утримання сина; різке обмеження витрат на культурний відпочинок та іншу заходи, необхідні для психологічної реабілітації, звуження кола спілкування; тривале перебування у стані постійного хвилювання, пригніченому настрої через невирішені фінансові проблеми, перебування на утриманні батьків-пенсіонерів. Розмір моральної коди позивачем визначено в розмірі 35240 грн.

Відповідач заперечив вимоги позову зазначивши про правомірність припинення виплати грошового забезпечення, яке прийнято за результатами службового розслідування щодо факту самовільного залишення позивачем військової частини (т.2а.с.24-26).

Ухвалою суду від 25.08.2016р. було відкрито провадження у справі (т.1а.с.1).

Ухвалою суду від 08.09.2016р. провадження у справі було зупинено до 29.09.2016р. (т.1а.с.44).

Ухвалою суду від 29.09.2016р. продовжено зупинення у справі до 10.11.2016р. (т.1а.с.84).

Ухвалою суду від 10.11.2016р. продовжено зупинення провадження у справі до 12.12.2016р. (т.1а.с.131).

Ухвалою суду від 26.12.2016р. провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №П/811/1557/16, яка розглядалась Кіровоградським окружним адміністративним судом (т.1а.с.152).

Ухвалою суду від 18.04.2018р. провадження у справ було поновлено (т.1а.с.196).

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На час виникнення спірних правовідносин порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, був унормований Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 р. № 260 (надалі Інструкція №260).

Грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується:

Військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі - штати) у апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) (п.п.1.3.1. п. 1.3 Інструкції №260).

Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається виходячи з кількості календарних днів у цьому місяці (п. 1.7 Інструкції №260).

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення (п. 1.10 Інструкції №260).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Кіровоградським окружним адміністративним судом розглянуто справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Військової частини НОМЕР_1 , Офіцера-психолога військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , Командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) капітана ОСОБА_4 , про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу (т.1а.с. 218-223).

Постановою суду від 23.11.2017р. №П/811/1557/16 визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) капітана ОСОБА_4 №97/1 від 25.03.2016 "Про результати службового розслідування щодо факту неповернення з відпустки військовослужбовців військової частини-польової пошти НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 ". Вказане рішення залишено в силі постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018р. (т.1а.с.226-228).

В ході розгляду вказаної справи судом встановлено наступні обставини.

21.05.2014 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження громадянами військової служби у Збройних силах України строком на 3 роки з Міністерством оборони України, в особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 .

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_2 №50 від 14.07.2014 р. був направлений для виконання бойових завдань в зону АТО. Безпосередньо в зоні АТО позивач перебував з 16 липня 2014 року по 28 серпня 2014 року.

Після отримання влітку 2014 року контузії, стан здоров`я позивача погіршився.

З 12.01.2015 р. по 30.01.2015 р. позивач проходив лікування в Кіровоградському обласному госпіталі для інвалідів Вітчизняної війни, з 06.07.2015 р. по 20.07.2015 р. в КЗ "Центральна міська лікарня м. Кіровограда" , з 27.07.2015 р. по 15.08.2015 р. та з 02.10.2015 р. по 10.10.2015р. позивач проходив курс амбулаторного лікування в КЗ "Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда №1".

Через значне погіршання стану здоров`я та відсутність позитивного результату від лікування він був направлений на обстеження у військово медичний клінічний центр Південного регіону, де перебував у неврологічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології з 05.11.2015 р. по 18.11.2015 р.

Згідно свідоцтва про хворобу ВЛК ВМКЦ Південного регіону №2128 від 19.11.2015 р., позивач визнаний обмежено придатним до військової служби.

В подальшому, в зв`язку з необхідністю проходити лікування позивача направлено до Кіровоградського обласного госпіталю для ветеранів війни, де проходив лікування у неврологічному відділенні з 03.12.2015 р. по 22.12.2015р., а з 22.12.2015 р. по 06.01.2016 р. у хірургічному відділені цього ж госпіталю.

Крім того, з 11.01.2016 р. по 23.01.2016 р. позивач проходив лікування в КЗ "Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда №1", продовживши лікування до 04.02.2016 р. в амбулаторії №2 КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровограда.

Позивач зазначав, що з 22.02.2016 р. до 10.03.2016 року проходив курс амбулаторного лікування в КЗ " Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда №1" з діагнозом поперековий остеохондроз.

З 21.03.2016 р. по 05.04.2016 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ "Центральна міська лікарня м. Кіровограда".

З 18.04.2016 р. по 06.05.2016 р. позивач проходив курс амбулаторного лікування в КЗ " Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда №1", однак в зв`язку з погіршенням стану здоров`я був госпіталізований до КЗ "Центральна міська лікарня м. Кіровограда" (період лікування з 31.05.2016р. по 10.06.2016р.).

З 17.06.2016 р. по 04.07.2016 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ "Центральна міська лікарня м. Кіровограда". За результатами лікування визначено, що працездатність обмежена, рекомендовано направити на ВЛК та МСЕК з метою визначення ступеню працездатності.

З 06.07.2016 р. по 16.07.2016 р. позивач проходив курс амбулаторного лікування в КЗ " Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда №1" .

З 27.07.2016 р. по 08.08.2016 р. позивач проходив лікування в терапевтичному відділенні КЗ "Центральна міська лікарня м. Кіровограда". Направлений для вирішення питання працездатності на ВЛК.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №086 від 11.03.2016 року «Про призначення службового розслідування за неповернення з відпустки військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 »., проведення службового розслідування призначено офіцеру психологу військової частини ОСОБА_2 .

За результатами проведеного службового розслідування, складено Акт службового розслідування, який затверджено т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 ст. лейтенантом ОСОБА_3 20.03.2017 року.

Зі змісту акту службового розслідування встановлено, що в ході його проведення встановлено, що 08.02.2016 року солдат ОСОБА_1 , номер обслуги 2-го гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_2 прибув до військової частини та надав документи на лікування в різних лікувальних закладах, за попередній період. При цьому, 11.02.2016 р. солдат ОСОБА_1 , згідно наказу №43 від 11.02.2016 р. відбув до основної щорічної відпустки за 2016 рік, терміном10 діб (з 11 лютого по 21 лютого 2016 року, за можливою адресою АДРЕСА_3 ).

21.02.2016р. солдат ОСОБА_1 з відпустки не повернувся, через декілька днів у телефонній розмові повідомив, що перебуває на лікуванні та направить підтверджуючі документи. Однак, документи, що підтверджують перебування ОСОБА_1 на лікуванні, до військової частини не надійшли.

В зв`язку з наведеним, у Акті службового розслідування, зроблено припущення, що ОСОБА_1 не повернувся в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 з основної щорічної відпустки за 2016 рік, маючи на меті, можливо, ухилення від проходження військової служби.

За результатами проведеного службового розслідування, командиром військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_4 видано наказ від 25.03.2016 року за №97/1 «Про результати службового розслідування щодо факту неповернення з відпустки військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 ».

Вказаним наказом, позивачеві припинено виплату грошового забезпечення з 21.02.2016року.

Постановою суду від 23.11.2017р. №П/811/1557/16 визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) капітана ОСОБА_4 №97/1 від 25.03.2016 "Про результати службового розслідування щодо факту неповернення з відпустки військовослужбовців військової частини-польової пошти НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 ".

Таким чином, позивач з 21.02.2016р. мав право на отримання грошового забезпечення в розмірі визначеному в довідці про грошове забезпечення (т.1а.с.139).

Згідно вказаної довідки розмір грошового забезпечення позивача до моменту припинення його виплати становив 7110,40 грн. на місяць.

Відповідно до наказу відповідача від 04.09.2017р. №82 позивача звільнено з військової служби за контрактом, а отже грошове забезпечення належне позивачеві має бути виплачене до дати звільнення зі служби (т.2а.с.81-85).

Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається виходячи з кількості календарних днів у цьому місяці (п. 1.7 Інструкції №260).

Таким чином, розмір грошового забезпечення, який мав бути виплачений позивачеві становить:

- 2206,62 грн. (з 21.02.2016р. по 29.02.2016р.);

- 120876,80 грн. (з 01.03.2016р. по 31.08.2017р.);

- 948,04 грн. (з 01.09.2017р. по 04.09.2017р.).

Загальний розмір грошового забезпечення, який мав бути виплачений позивачеві становить: 124031,46 грн.

Щодо компенсації моральної шкоди суд зазначає наступне.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Розглядаючи дану справу суд не вбачає наявність причинного зв`язку між заподіяною позивачеві моральної шкоди і неправомірними діями відповідача. У справі немає доказів, які б вказували на це.

Отже, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) задовольнити частково.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 21.02.2016р. по 04.09.2017р. в розмірі 124031,46 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Ю.П. Пасічник