Справа № 542/557/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції : Стрельченко Т.Г.

08 серпня 2018 р. м. ХарківСправа № 542/557/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержант поліції Коробки Сергія Володимировича на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.06.2018 по справі № 542/557/18

за позовом ОСОБА_2

до Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Коробки Сергія Володимировича

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Коробки Сергія Володимировича (далі по тексту - поліцейський УПП в м. Кременчуці Коробка С.В., відповідач), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 041814 від 21.04.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Новосанжарського районного суду Сумської області від 27.06.2018 по справі № 542/557/18 позов ОСОБА_2 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Коробки Сергія Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено.

Скасовано постанову серії ВР № 041814 від 21.04.2018 року, складену поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Коробкою Сергієм Володимировичем, про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 00 коп. віднесено за рахунок держави.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.06.2018 по справі 542/557/18, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що позивач на 31 кілометрі автодороги М-22 Полтава-Олександрія керував транспортним засобом ЮМЗ-6КЛ, номерний знак НОМЕР_1 з причіпним культиватором, який за шириною перевищував 260 см, а саме його ширина становила 300 см, чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху. Вказав, що позивачем факт вчинення порушення не заперечувався. З вказівкою на ст.ст.268, 278, 279 КУпАП стверджує, що відповідачем дотримано процедуру винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова містить всі відомості, передбачені ч.3 ст.283 КУпАП. Доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, про неможливість розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, є безпідставними з огляду на положення ч.3 ст.258, ч.1 ст.276 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі по тексту - Інструкція № 1395). З огляду на викладене, вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законом, та не вбачає підстав для її скасування.

Сторони та третя особа в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач в апеляційній скарзі просив суд апеляційної інстанції розглянути справу за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2018 поліцейським роти № 1 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП сержантом поліції Коробкою С.В. винесено постанову серії ВР № 041814, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення передбачене ст. 132-1 КУпАП (а.с. 9).

Як зазначено у постанові, ОСОБА_2 21.04.2018 близько 14-45 години на 31-ому кілометрі автодороги Полтава-Олександрія керував транспортним засобом ЮМЗ-6КЛ, номерний знак НОМЕР_1, з причіпним культиватором, який за шириною перевищував 260 см, а саме 300 см, чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом про її оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлену КУпАП, а саме розглянуто справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, викладені в Правилах проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі по тексту - Правила № 30).

У відповідності до п.2 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п.4 Правил № 30).

За визначенням пп.4 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів , вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року (далі по тексту - Порядок здійснення габаритно-вагового контролю) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п.3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з п.20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

У відповідності до п.п.12, 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Наданим відповідачем відеозаписом зафіксовано рух трактора з причепним культиватором, а також факт замірювання ширини даного культиватора рулеткою.

Габаритно-ваговий контроль щодо зазначеного вище транспортного засобу не проводився. Жодного документального підтвердження факту перевищення шириною культиватора габаритів у 260 см, встановлених Правилами дорожнього руху, відповідачем не надано, не наведено ані у запереченнях на позов, ані в апеляційній скарзі.

При цьому, з відеозапису не вбачається, якою саме є фактична ширина даного культиватора.

Слід відмітити, що відповідач, вважаючи необґрунтованими посилання позивача на Порядок здійснення габаритно-вагового контролю, встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року, водночас не враховує, що належність транспортного засобу до великогабаритного визначається саме за результатами габаритно-вагового контролю, а факт порушення повинен бути повністю підтвердженим належними та допустимими доказами.

У даному випадку, твердження відповідача про перевищення транспортним засобом ЮМЗ-6КЛ, номерний знак НОМЕР_1, з причіпним культиватором, габаритів у 260 см міг бути встановленим і зафіксованим належним чином за результатами габаритно-вагового контролю, однак, відповідач вважав проведення такого контролю зайвим, обмежившись лише самостійним проведенням замірів.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів, які б достовірно підтверджували факт перевищення транспортним засобом під керуванням позивача габаритів, установлених законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що порушення позивачем п.22.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 132-1 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Доводи третьої особи про те, що позивач у суді першої інстанції не заперечував проти факту вчинення правопорушення, а наполягав лише на порушенні інспектором процедури розгляду справи, є необґрунтованими та спростовуються змістом позовної заяви.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 041814 від 21.04.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим судження суду першої інстанції про порушення відповідачами встановленої КУпАП процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в частині її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Так, згідно зі ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як, зокрема, про правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

У відповідності до ч.2 ст.258 КУпАП (в редакції, чинній з 08.08.2015 р. згідно із Законом України від 14.07.2015 р. № 596-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху») протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст.258 КУпАП).

Згідно з ч.1 п.1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі по тексту - Інструкція № 1395) справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (ч.2 п.1 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

Висновок про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення зроблений судом першої інстанції без урахування вищезазначених змін до КУпАП, та приписів Інструкції № 1395, що набрали чинності після прийняття рішення Конституційним Судом України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, на яке помилково послався суд першої інстанції.

Доводи позивача про неможливість розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці вчинення правопорушення є хибними з огляду на вищенаведені норми ч.4 ст.258 КУпАП та ч.2 п.1 розділу ІІІ Інструкції № 1395.

З приводу позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів відмічає, що в даному випадку оскаржувана постанова серії ВР № 041814 від 21.04.2018 року підлягає скасуванню у зв'язку з ненаданням відповідачем як суб'єктом владних повноважень належних і допустимих доказів учинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а не у зв'язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Слід відмітити, що недоведеність вини позивача у вчиненні правопорушення не є тотожним відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, як помилково вважає позивач.

З огляду на викладене, підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відсутні.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що суд першої інстанції в обґрунтування висновку про скасування оскаржуваної постанови серії ВР № 041814 від 21.04.2018 року послався виключно на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке, на думку суду, полягало у розгляді справи на місці вчинення порушення, не встановивши при цьому жодних фактичних обставин справи та не надавши оцінки порушенню, а також дотриманню відповідачем інших вимог процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.06.2018 по справі 542/557/18 таким, що прийняте при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

У відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З огляду на наведене, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.06.2018 по справі 542/557/18 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Коробки Сергія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.06.2018 по справі № 542/557/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії ВР № 041814 від 21.04.2018 у справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Коробкою Сергієм Володимировичем про накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі 510,00 грн. за ст.132-1 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Л.В. Курило