Справа № 334/4608/16-а(2а/334/230/2016)
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 серпня 2018 року

Київ

справа №334/4608/16-а(2а/334/230/2016)

адміністративне провадження №К/9901/20434/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку заяву про відмову від касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя (далі - УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя), в якому просить:

- зобов'язати відповідача зарахувати йому до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, половину строку навчання на юридичному факультеті Запорізького національного університету з 01 вересня 1991 року по 28 червня 1996 року;

- визнати неправомірним рішення та зобов'язати відповідача провести обчислення, призначити та виплачувати йому пенсію за вислугу років з 28 квітня 2016 року відповідно до приписів статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону від 15 січня 2011 року у розмірі 90% від суми заробітної плати з наступним проведенням перерахунку у зв'язку з зазначеним підвищенням пенсії, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 квітня 2016 року він звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку з урахуванням половини терміну навчання у вищому навчальному закладі, що включається до 20-річного стажу, який дає право на пенсію. Однак, відповідач відмовив у призначенні пенсії, посилаючись на те, що згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до деяких законів України, у тому числі законів України «Про державну службу» та «Про прокуратуру». Вважає таку відмову неправомірною та такою, що звужує його соціальні права, що є недопустимим відповідно до статті 22 Конституції України.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя порушує вимоги статті 22 Конституції України і гарантоване право позивача на отримання пенсії за вислугу років.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя задоволено, постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив з того, що оскільки Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року спеціального закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, Верховною Радою України не прийнято, усі особи, які мали право на пенсійне забезпечення, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з вказаної дати втратили це право.

Не погоджуючись з постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити у силі постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що апеляційний суд не надав належної оцінки тому, що прийняте відповідачем рішення звужує його соціальні права, що є неприпустимим у силу статті 22 Конституції України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 334/4608/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду ОСОБА_3 від 14 травня 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

18 травня 2018 року ОСОБА_2 подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду заяву про відмову від касаційної скарги та клопотання про повернення судового збору за подання касаційної скарги, мотивуючи її тим, що не має можливості усунути вказані касаційним судом недоліки у встановлений строк шляхом подання доповнень до касаційної скарги та направлення його іншим учасникам справи.

У зв'язку з неприбуттям жодного учасника справи у судове засідання, розгляд справи на підставі пункту 2 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України проведений в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву скаржника - ОСОБА_2, суд керується частиною п'ятою статті 337 КАС України, відповідно до якої особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного провадження; у разі відмови від касаційної скарги суд, зокрема, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Заяву подано ОСОБА_2, який відповідно має повноваження щодо відмови від касаційної скарги.

За приписами пункту 1 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги.

Заяв про приєднання до касаційної скарги до суду не надходило. Відтак, заява особи, яка подала касаційну скаргу, є достатньою правовою підставою для закриття касаційного провадження у справі.

Оскільки заява про відмову від касаційної скарги подана в часі після прийняття рішення про відкриття касаційного провадження, колегія суддів вважає, що причин та обставин, які б завадили повернути касаційну скаргу, немає.

З огляду на викладені обставини, заява скаржника - позивача ОСОБА_2 про відмову від касаційної скарги підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Стосовно клопотання про повернення судового збору колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі, крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом. Зважаючи на те, що задоволення заяви про відмову від касаційної скарги та її повернення скаржнику є підставою для закриття провадження у справі, при цьому позивач не відмовився від позову, клопотання ОСОБА_2 про повернення судового збору за подання касаційної скарги підлягає задоволенню.

Відповідно до квитанції № 0.0.684321331.1 від 12 січня 2017 року ОСОБА_2 за подання касаційної скарги сплатив судовий збір у сумі 1983 грн 60 коп, який підлягає поверненню у зв'язку із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 337, 339, 344, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 про відмову від касаційної скарги задовольнити.

Касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 повернути скаржнику.

Повернути ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у сумі 1983 грн 60 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко