Справа № 751/975/18
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/975/18 Головуючий у І інстанції - Чернцова С.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст.229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанови в справі по порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 червня 2018 року з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України в якому просила визнати дії суб'єкта владних повноважень - заступника начальника Чернігівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненко В.В. протиправними та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0957/10200/17 від 26.01.2018 року.

В обґрунтування позову Позивач зазначала, що в тексті оскаржуваної постанови вказано: «Як встановлено матеріалами справи, у паспорті громадянина України у формі книжечки НОМЕР_1, виданого 14.12.2009 року, штамп зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 відсутній та навпаки, присутній штамп постійного місця проживання на території України».

Однак, на стор. 11 цього паспорту, знаходиться штамп від 21.08.2014 року про зняття з реєстрації місця проживання, позначений Жовтневим РВ ГУМВС України у Дніпропетровську.

Наведений факт свідчить про недостатнє вивчення матеріалів митного провадження і визнання ОСОБА_2 правопорушником саме митних правил, передбачених ст.485 МК України, в той час коли вона не порушувала цих правил. Інших правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності про порушення митних правил не вбачається.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 червня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що Відповідачем недостатньо вивчено матеріали митного провадження, а тому ОСОБА_2 протиправно визнано правопорушником митних правил, передбачених ст.485 МК України, в той час коли остання не порушувала цих правил, тим паче у неї не було умислу на скоєння правопорушення (злочину) в частині ухилення від сплати необхідних митних платежів.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, 27 липня 2017 року через пункт пропуску «Нові Яриловичі - Нова Гута» Чернігівської митниці ДФС громадянкою України ОСОБА_2 ввезено в Україну автомобіль марки «MERCEDES-BENZ ML 320», кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, країна реєстрації - Литовська Республіка, в митному режимі тимчасового ввезення строком до одного року.

Для підтвердження свого статусу нерезидента, який дає право на тимчасове ввезення зазначеного автомобіля на митну територію України без застосування до нього заходів тарифного та нетарифного регулювання імпорту, ОСОБА_2 до митного контролю надано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 виданий 15.07.2014 року з відміткою Посольства України в Угорщині про постійне проживання в Республіці Угорщина з 30.09.2014 року ( а.с.38,39).

Проведеною перевіркою та на підставі листа Посольства України в Угорщині від 30 жовтня 2017 року № 61311/14-500-1559 громадянка України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває на консульському обліку у Посольстві. Наявність у паспорті штампу про постійне проживання в країні передбачає можливість, постановки громадянина, на чиє ім'я він оформлений, на постійний консульський облік (за його бажанням та відповідною заявою). Проте в паспорті гр.ОСОБА_2 штамп про постійний консульський облік відсутній.

Про можливу підробку штампу свідчить також назва країни «Республіка Угорщина», оскільки Угорщина ніколи не мала такої назви (історична назва змінювалася з Угорської Народної Республіки на Угорську Республіку, та починаючи з 2012 року на «Угорщина».

Крім того, зразок підпису «посадової особи» на штампі не відповідає зразкам підписів тих консульських працівників, які працювали у Посольстві 30.09.2014 року (а.с.47).

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_2 для здійснення митних процедур щодо пропуску на митну територію України транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ ML 320», кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, надала паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 виданий 15.07.2014 року з підробленими відмітками про прийняття на облік у Посольстві України в Угорщині на постійте проживання з 30.09.2014 року.

Враховуючи викладене, Позивач на момент ввезення на митну територію України вказаного вище транспортного засобу не мала статусу нерезидента України.

Відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів Чернігівської митниці ДФС від 13 листопада 2017 року № 991/25-70-19-01, станом на 27 липень 2017 року орієнтовна митна вартість транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ ML 320», робочий об'єм циліндрів 2987 см3, тип двигуна -дизель, 2006 року виробництва, становить 268 248,95 грн., а сума митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі ввезення даного транспортного засобу без застосування пільгового режиму тимчасового ввезення, становить 595 224,71 грн.

26 січня 2018 року Чернігівською митницею ДФС України винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0957/10200/17, якою громадянку України ОСОБА_2 визнано винною у вчинення порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 1 785 674 грн. 13 коп.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову , суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем доведена правомірність дій заступника начальника Чернігівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненко В.В. який на підставі наявних доказів, в тому числі наданих Позивачкою, виніс постанову в справі про порушення митних правил № 0957/10200/17 від 26.01.2018 року про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні порушення митних правил , передбачених ст.485 МК України.

З таким висновком колегія суддів погоджується та вважає його обґрунтованим виходячи з такого.

Так, статтею 103 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від сплати митних платежів та підлягають реекспорту до завершення встановленого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МКУ тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Як передбачає частиною 2 цієї статі, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у ст. 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Згідно із статтею 292 МК України, митні платежі не сплачуються при ввезенні товарів на митну територію України, якщо такі товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу, Податкового кодексу України не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з. такого режиму.

Відповідно до статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Тобто, правом тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування без сплати митних платежів можуть скористатися тільки громадяни-нерезидепти.

Як передбачає підпункт «в» п.33 ч.1 ст.4 МК України нерезидентами, зокрема, є фізичні особи: іноземці або особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

У той же час, згідно з ч.3 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тони), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тобто, зважаючи на зазначене, відмінність у ввезенні транспортних засобів особистого користування на митну територію України громадянами-нерезидентами і громадянами-резидентами полягає саме у необхідності письмового декларування та сплати митних платежів.

У разі, якщо вищевказані відмітки були підробленими, особа мала статус резидента відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 4 МК України.

ОСОБА_2 з порядком ввезення спірного транспортного засобу була обізнана, оскільки ввозила автомобіль на митну територію України неодноразово, а тому навмисно подала до митного оформлення документ, який містив неправдиві відомості щодо статусу особи, яка тимчасово ввозить транспортний засіб особистого користування на митну територію України, а саме: громадянин-нерезидент.

Таким чином, 27 липня 2017 року під час ввезення на митну територію України автомобіль марки «MERCEDES-BENZ ML 320», кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, у митному режимі тимчасового ввезення на строк до одного року, Позивач вчинила протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, адже остання не мала статусу нерезидента та надала до митного оформлення документи, у як мітилися дані, що не відповідають дійсності.

Згідно зі ст.485 МК України порушенням вважається заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати мит

Колегія суддів вважає, що Відповідачем вина ОСОБА_2 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, а саме, вчинення інших протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів доведена.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 0957/10200/17 від 26.01.2018 року ґрунтується на вимогах закону, а тому правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Щодо посилання Позивача про недостатнє вивчення посадовими особами митниці матеріалів адміністративного провадження, колегія суддів зазначає таке.

Свою правову позицію Позивач обґрунтовує лише тим, що у наданій ксерокопії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1, виданого 14.12.2014 року міститься штамп від 21.08.2014 року про зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання території України (АДРЕСА_1).

Колегія суддів звернути увагу на те, що ОСОБА_2 неодноразово ввозила транспортний засіб на митну територію України, надаючи при переміщенні паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4, виданий 15.07.2014 року з підробленими відмітками про прийняття на облік у Посольстві України в Угорщині на постійне проживання від 30.09.2014 року. Тобто, зазначене свідчить про умисний та системних характер протиправних дій Позивача.

Як стверджує апелянт 21.08.2014 року ОСОБА_2 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

У той же час 25.09.2014 року, 05.10.2014 року, 15.10.2014 року, 25.10.2014 року, 30.10.2014 року, 09.11.2014 року (тобто вже після зняття з реєстрації місця проживання) ОСОБА_2 саме за паспортом громадянина України серії НОМЕР_5, в'їжджала на митну територію України у режимі транзит на транспортному засобі марки «MERCEDES-BENZ ML 320», кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, що підтверджується даними Диспечера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску Чернігівської митниці ДФС.

Крім того, колегія суддів вважає, що вимога апелянта про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, закриття провадження у такій адміністративній справі наділений виключно державний орган - орган доходів і зборів (ч.1 ст.522 МК України), а суд лише перевіряє законність і обгрунтованість спірного рішення, а не приймає рішення замість нього, що повністю узгоджується з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних спорів, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства (ст.1 КАС України).

Таким чином, закриття провадження у адміністративній справі може мати місце лише з підстав, визначених КАС України, зокрема ст. 238 цього Кодексу.

Закриття провадження по справі, постанова по якій прийнята в рамках іншого Закону, чинним КАС України не передбачено.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315, ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький