Справа № 813/1324/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1324/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Коморний О.І,

секретар судового засідання Мусій С.В.,

за участю

представника позивача Робейко А.А.,

представника відповідача Чабана О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лембуд» про визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України та зобов'язання вчинити дії.

Обставини справи.

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Лембуд", звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій містяться вимоги:

- визнати протиправними дії ДФС України щодо зупинення реєстрації податкової накладної № 72 від 03.11.2017 року.

- визнати податкову накладну, складену ТОВ «Лембуд», № 72 від 03.11.2017 року, такою, що прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних датою направлення 24.11.2017 року.

- обов'язати ДФС України вчинити дії щодо реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних - податкову накладну №72 від 03.11.2017 року виписану ТОВ «ЛЕМБУД» датою її реєстрації - 24.11.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим чинить перешкоди в господарській діяльності позивача.

У подальшому позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач також просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №392253/39780161 від 11.12.2017 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив повністю з тих підстав, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.6 Наказу Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 "Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, які є достатніми для зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державного реєстрів податкових накладних", та виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД 74.03.

Суд всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лембуд», є суб'єктом господарювання з 06.05.2015 року та зареєстрований за юридичною/податковою адресою: 79035, м.Львів, вул. Зелена, 115 Б, . Основною діяльністю підприємства є посередницька, діяльність у сфері торгівлі товарами широкого асортименту (а.с.12-16)

Позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР-АЛЮМІНІЙ» укладено договір купівлі-продажу №11/05 від 11.05.2017 року на реалізацію виливок мідних (ДСТУ ЕН 1982:2006) (а.с.18-19). Згідно умов договору Продавець зобов'язувався передати у власність Покупця товар, а Покупець - прийняти та оплатити його за умовами даного Договору. Поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Продавця за власний рахунок та власними засобами Покупця. Склад знаходиться за адресою м. Львів, вул. Персенківка, 70. Право власності на товар переходить до покупця в момент вручення Товару Покупцю або перевізнику.

На виконання вищевказаного договору, відповідно до видаткової накладної №РН - 72/11 від 03.11.2017 року(а.с.31) ТОВ «Лембуд» реалізувало ТОВ «УКР-АЛЮМІНІЙ» виливки мідні на суму 1 5020 20,00 грн. в т.ч. ПДВ 250 336,67 грн. Придбаний товар був переданий перевізнику - ТОВ «Гал Транс» згідно товаро-транспортної накладної №Р-72/11 від 03.11.2017 року (а.с.32). На поставлений товар ТОВ «Лембуд» виписано податкову накладну № 72 від 03.11.2017 року (а.с.55), яка подана на реєстрацію в ЄРПН, однак, відповідно до квитанції № 2 від 24.11.2017 року (а.с.56) позивачем отримано інформацію, що «Документ прийнято. Реєстрація зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків визначеним пунктом 6 Наказу Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та запропоновано Позивачу надати пояснення та/або копії документів» (далі іменується Наказ №567). Виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах за УКТ ЗЕД: 7403. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН т відповідно до п. «в» п. п 201.16.1 п. 201.16. ст.201 ПКУ ,вичерпний перелік яких встановлений наказом МФУ від 13.06.2017 р. № 567 та /або Таблицю даних платника податків, яка передбачена п.4 цього наказу.

01.12.2017 року ТОВ «Лембуд» скеровано в електронному вигляді Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена з наданням обгрунтованих пояснень щодо постачальників , в яких попередньо був придбаний товар, покупців, яким він реалізовувався, додано підтверджуючі документи: договори купівлі-продажу, договори поставки, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довідку про підприємство, та таблицю даних платника податку з кодами УКТ ЗЕД про придбання та реалізацію одного і того ж товару, що виключає момент пересорту, на що платником податків отримано квитанції про доставку документів, збереження їх на Центральному рівні (а.с.35-54).

За наслідками розгляду поданих позивачем документів, відповідач 11.12.2017 р. прийняв рішення №392253/39780161 про відмову в реєстрації податкової накладної.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Предметом доказування відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Податковий кодекс України (далі ПК України) відповідно до п. 1.1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, в якій, зокрема, має бути зазначено місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до абзаців 3 та 4 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Згідно з абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Пунктом 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Відповідно до квитанцій № 1 причиною відмови позивачу у прийнятті поданої ним податкової накладної, є відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.6 Наказу Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 "Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, які є достатніми для зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державного реєстрів податкових накладних", виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД 68.20 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державного реєстрів податкових накладних.

Суд констатує, що ДФС України не зазначено у Квитанції (а.с.56) конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування.

ДФС України у Квитанції (а.с.56) зазначено лише загальне посилання на відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом № 567. Натомість, підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків Наказу № 567 містить у собі визначення двох різних критеріїв: Моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Таким чином, ДФС України була зобов'язана у Квитанції (а.с.56) від 24 листопада 2017 р. чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків Наказу № 567.

Як встановлено судом, рішенням комісії ДФС України позивачеві відмовлено у реєстрації податкової накладної у зв'язку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Зі змісту Квитанції (а.с.56) по податковій накладній №72 від 03.11.2017 року встановлено, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" №190 від 29.03.2017 (далі - Постанова №190) установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що фіскальним органом у Квитанції (а.с.56) в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом № 567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

Крім того, у спірному рішенні не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Судом встановлено, що позивачем для підтвердження господарської операції, на яку виписано податкову накладну №72 подано відповідачеві (а.с.17) належним чином оформлений договір купівлі-продажу з ТзОВ «Укр-алюміній (а.с.18), докази попереднього придбання позивачем товару у ТОВ «ЕСОРТМЕНТ ГРУП» таТОВ «ІНТРОБУД» згідно договорів купівлі - продажу № 01/11/17 від 01.11.2017 року та № 01/11/17 від 01.11.2017 року (а.с.20-23), господарський договір оренди приміщень (а.с.24-28), видаткові накладні (а.с.29-31), товарно-транспортну накладну (а.с. 32), інформаційну довідку (а.с.35), що є належним підтвердженням здійснення господарської операції.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" внесено зміни, відповідно до яких податкові накладні/розрахунки коригування, реєстрацію яких у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) зупинено відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ, реєструються з урахуванням вимог п.2001.3 та 2001.9 ст. 2001 та п.201.10 ст.201 ПКУ не пізніше 2 січня 2018 року, крім:

- ПН/РК, щодо яких станом на 1 грудня 2017 року не подані пояснення і копії документів відповідно до п.п.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПКУ (з набранням чинності Закону № 2245 пояснення і копії документів до ПН/РК, реєстрацію яких у ЄРПН зупинено до 1 грудня 2017 року, платниками не подаються);

- ПН/РК, щодо яких прийнято рішення про відмову у реєстрації ПН/РК у ЄРПН, по яких станом на 1 грудня 2017 року не розпочинали процедуру оскарження в адміністративному або судовому порядку.

- ПН/РК, реєстрацію яких у ЄРПН зупинено відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ з 1 грудня 2017 року до дня набрання чинності Законом №2245 та щодо яких платником податку після 1 грудня 2017 року подані пояснення і копії документів відповідно до п.п.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПКУ, реєструються у ЄРПН у порядку, що діяв до набрання чинності Законом №2245 (до 31 грудня 2017 року) щодо зупинення реєстрації ПН/РК у ЄРПН. У разі якщо протягом п'яти робочих днів з дня подання пояснень і копій документів не прийнято та/або не надіслано платнику податку рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації ПН/РК, реєстрація таких ПН/РК здійснюється на наступний робочий день за днем закінчення строку розгляду пояснень і копій документів платника податку.

Судом встановлено, що пояснення та долучені до них документи по податковій накладній № 72 від 03.11.2017 надіслані ДФС України 01.12.2017 року (а.с.17, 37, 39, 41, 43, 45, 47, 49, 51, 53), що свідчить про те, що позивачем станом на 01.12.2017 року дотримано умову щодо надання пояснень та підтверджуючих документів. Проте, ДФС України не розблокована зазначена податкова накладна в автоматичному режимі, що вказує на недотримання ДФС України вимоги Закону щодо автоматичної реєстрації податкових накладних.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ. В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Відтак, суд вважає, що дії відповідача стосовно прийняття оскаржуваного рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 року, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

З урахуванням заявлених позовних вимог у співставленні з повноваженнями адміністративного суду при розгляді справи суд дійшов висновку, що ТОВ "Лембуд" дотрималось всіх законодавчих вимог щодо складання та реєстрації податкової накладної, надало контролюючому органу пояснення та документи стосовно підтвердження наведеної в податковій накладній інформації, а відповідач не встановив і не навів в електронних квитанціях та в оскаржуваному рішенні будь-яких фактів порушення ТОВ " Лембуд " законодавчих норм. Відтак, суд вважає, що у ДФС України були відсутні підстави для відмови у реєстрації податкової накладної №72 від 03.11.2017 року та прийняття рішення №392253/39780161 від 11.12.2017 року.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст. 245 КАС України).

Враховуючи норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, достатнім та належним способом захисту порушених прав позивача є визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №392253/39780161 від 11.12.2017 року і зобов'язати Державну фіскальну службу зареєструвати податкову накладну № 72 від 03.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 24.11.2017 року.

Заявлені позивачем вимоги визнати протиправними дії ДФС України щодо зупинення реєстрації податкової накладної № 72 від 03.11.2017 року та визнати податкову накладну, складену ТОВ «Лембуд», № 72 від 03.11.2017 року, такою, що прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних датою направлення 24.11.2017 року не мають самостійного правового значення, оскільки охоплюються вимогою про визнання протиправним рішення відповідача та зобов'язання відповідача вчинити дію для відновлення порушених прав позивача. Відтак такі окремому розгляду та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у сумі 3 524,00 грн. сплачені при поданні позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №392253/39780161 від 11.12.2017 року.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України (04655, м. Київ, пл. Львівська 8, ) зареєструвати податкову накладну № 72 від 03.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 24.11.2017 року.

4.В інших позовних вимогах відмовити.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лембуд» (м. Львів вул. Зелена, 115Б, ) з Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, пл. Львівська 8, ) за рахунку бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 3 524,00 грн.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складений 13.08.2018р.

Суддя Коморний О.І.