Справа № 706/279/18
Суддя: Олійник М. Ф.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 706/279/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Дехканбаєвої О.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 4 батальйону полк 1 УПП у м. Києві Чорного Євгена Васильовича про визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2 роти 4 батальйону полк 1 УПП у м. Києві Чорного Є.В. про визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Просив визнати дії інспектора 2 роти 4 батальйону полку 1 УПП у місті Києві Чорного Є.В. щодо складання постанови серії АР №432503 від 19.01.2018 р. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП незаконними; визнати постанову серії АР № 432503 від 19.01.2018 р. про накладення адміністративного стягнення протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилався на такі обставини. 19.01.2018 р. близько 9 год. 00 хв. він рухався з невеликою швидкістю близько 5 км/год на автомобілі «Опель Вектра», номерний знак НОМЕР_2 (в цей день було «Водохреща» і була велика концентрація пішоходів та транспортних засобів, які ускладнювали рух) у напрямку з вул. Прирічної до пр. Героїв Сталінграду. Оглядовість перехрестя була обмеженою, оскільки перед ним рухався позашляховик. Під'їжджаючи до регульованого світлофором пішохідного переходу перед перехрестям (світлофори працювали в звичному режимі), він помітив, що світлофор для транспортних засобів ввімкнений на червоне світло і зупинився, в цей час позашляховик, який рухався перед ним, проїхав перехрестя. Помітивши, що регулювальник подає дозвільний сигнал для проїзду, хотів продовжити рух, але світлофор для пішоходів уже перемкнувся на зелене світло і пішоходи почали рух через вулицю Прирічну, оскільки не бачили (або не розуміли) сигналу регулювальника. Оскільки декілька пішоходів були вже на пішохідному переході і транспортний засіб на цей час розміщувався згідно з правилами дорожнього руху, він прийняв рішення згідно з п. 1.10 про "вимушену зупинку" та п. 16.5 ПДР про "проїзд перехресть" не продовжувати рух, уникаючи можливого наїзду на пішоходів. Дочекавшись наступного дозвільного жесту регулювальника, продовжив рух і був зупинений цим самим регулювальником, інспектором Чорним Є.В. Незрозуміло відрекомендувавшись, інспектор звинуватив його у порушенні ПДР (п.8.3. Сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов'язковими для виконання), не взявши до уваги "дорожню обстановку" п 1.10 ПДР та той факт, що пішоходи не бачили жесту регулювальника та переходили на зелене світло світлофора. Після зупинки перехрестя, яке інспектор Чорний Є.В. регулював, залишилось без регулювальника. Перевіривши документи, інспектор наказав залишатись на місці. Він висловив свою незгоду з фактом порушення і попросив надати згідно з ст. 251 КУпАП докази, на що інспектор в грубій формі відмовився та пішов до патрульного авто. Приблизно через 15 хвилин інспектор прийшов із заповненою постановою та наказав у грубій формі ще раз показати документи, щоб внести дані особи. Інспектор також сказав, що він не повинен нічого нікому надавати. Розпочавши виносити постанову, інспектор зробив це з порушеннями, вказавши неправильне місце розгляду, та на його прохання згідно з ст. 279 КУпАП ознайомити з доказами та опитати свідків інспектор ніяк не відреагував і продовжував розмовляти зневажливо та з підвищеним тоном. Жодних доказів того, що саме він порушив ПДР інспектор Чорний Є.В не надав. На його прохання опитати свідків також не відреагував. У поясненні до постанови він вказав про свою незгоду з обвинуваченням, за відсутності жодних доказів. Його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Як написав інспектор - "за невиконання вимог регулювальника." Оскільки ч.2 ст. 122 КУпАП не передбачає покарання "за невиконання вимог регулювальника", а тільки "за проїзд на заборонний сигнал регулювальника", а також за відсутністю доказів у справі вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, є незаконним та необгрунтованим.

З вказаним адміністративним позовом позивач ОСОБА_1 звернувся 25.01.2018 р. до Оболонського районного суду м. Києва.

Ухвалою цього суду від 30.01.2018 р. справа за територіальною підсудністю передана до Христинівського районного суду, до якого надійшла 26.02.2018 р.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Відповідач інспектор 2 роти 4 батальйону полк 1 УПП у м. Києві Чорний Є.В.у судове засідання не з'явився.

Разом з тим від представника відповідача Жамбровського М.С. до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просив розглянути справу без участі відповідача та його представника, у задоволенні позову відмовити повністю.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача інспектора 2 роти 4 батальйону полк 1 УПП у м. Києві Чорного Є.В. та його представника Жамбровського М.С.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача Жамбровський М.С. вказав, що постанова, яка оскаржується, винесена в межах повноважень відповідача, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням встановленої процедури. Позивач порушив вимоги п. 8.3 ПДР про те, що сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов'язковими для виконання, позивач надав перевагу світлофору, на якому ввімкнулось червоне світло, про що сам вказав у тексті позовної заяви. Тим самим позивач вчинив адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Заслухавши вступне слово позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази: копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 432503 від 19.01.2018 р., рапортів працівників УПП у м. Києві Ситника О.О. та Чорного Є.В. від 19.01.2018 р., інші письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії АР № 432503 від 19.01.2018 р., винесеною відповідачем інспектором 2 роти 4 батальйону полк 1 УПП у м. Києві Чорним Є.В., на позивача ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, за те, що 19.01.2018 р. о 09 год. 20 хв. останній в м. Києві на перехресті, керуючи транспортним засобом «Опель Вектра», номерний знак НОМЕР_2, виїжджаючи з вул. Прирічної на просп. Героїв Сталінграду, не виконав вимогу регулювальника, чим порушив п. 8.3 ПДР.

При отриманні копії постанови позивач ОСОБА_1 зазначив, що він не згідний з постановою, зазначив, що вона є бездоказовою.

Вказана постанова повинна бути визнана протиправною та скасована з таких підстав.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У той же час позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за невиконання вимог регулювальника, які носили дозвільний характер.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що в діях позивача ОСОБА_1 відсутня об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Тобто, постанова про накладення адміністративного стягнення від 19.01.2018 р. винесена з порушенням норм матеріального права.

Крім того, вказаною постановою на позивача ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., що не зазначене у санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 19.01.2018 р. винесена з порушенням норм матеріального права, остання повинна бути визнана протиправною та скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрите (у діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП).

У задоволенні адміністративного позову в частині позовної вимоги про визнання дій відповідача щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення протиправними необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому вимога про визнання протиправними дій відповідача не відповідає завданням адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав позивача.

Керуючись ст.ст. 122 ч. 2, 247, 287, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2 ч. 1, 77 ч. ч. 1, 2, 242-246, 286 ч. 3 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце фактичного проживання: 04071, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до інспектора 2 роти 4 батальйону полк 1 УПП у м. Києві Чорного Євгена Васильовича (03680, АДРЕСА_2) про визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 432503 від 19 січня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором 2 роти 4 батальйону полку 1 УПП у місті Києві Чорним Євгеном Васильовичем, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя М.Ф. Олійник