Справа № 2040/5908/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 серпня 2018 р. № 2040/5908/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про скасування протоколу та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі по тексту - відповідач, УПФУ в Московському районі, пенсійний орган), в якому просить суд:

- скасувати протокол від 20.06.2018 р. управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки ТУ ДСА в Харківській області №04-52/13 від 09.01.2018 р. з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення і зобов'язати зазначений орган провести цей перерахунок починаючи із 01.01.2017 р.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 704, 80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі постанови ВР України №1600-VШ від 29.09.2016 р. він був звільнений з посади судді Великобурлуцького районного суду Харківської області в зв'язку із виходом у відставку.

11.10.2016 року йому на підставі довідки ТУ ДСА в Харківській області було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, про що свідчить лист УПФУ у Великобурлуцькому районі Харківської області №3242-02/07 від 24.10.2016 р.

18.01.2017 року ТУ ДСА в Харківській області видало йому довідку №04-50/25 про те, що його заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складалася лише із посадового окладу в розмірі 16000 грн. та надбавки за вислугу років (80%) в розмірі 12800 грн. і становила 28800 грн.

Але, 09.01.2018 р. ТУ ДСА в Харківській області видало позивачу уточнюючу довідку № 04-52/13, згідно якої заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці була визначена в розмірі 30133,33 грн. за рахунок включення до неї допомоги на оздоровлення в розмірі 1333, 33 грн. щомісячно.

На запит Чугуївського об'єднаного УПФУ у Харківській області 31.01.2018 року ТУ ДСА в Харківській області направило листа №04-48/277, згідно якого до виданої ним 18.01.2017 р. довідки №04-50/25 не була включена допомога на оздоровлення, яка виплачується до відпустки у розмірі посадового окладу один раз на рік і на яку нараховується ЄСВ у розмірі 22%. Через зазначене в 2016-2017 р.р. позивач не мав можливості звернутися із заявою про проведення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового судді у відставці.

На його звернення Чугуївське об'єднане УПФУ Харківської області 30.01.2018 р. прийняло рішення про відмову в задоволення його заяви про проведення перерахунку призначеного довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці, яке позивач отримав лише в березні 2018 р. На цей час позивач вже перебував на пенсійному обліку в УПФУ в Московському районі м. Харкова, до якого він звернувся з заявою про проведення перерахунку. В червні 2018 р. від УПФУ в Московському районі м. Харкова позивач отримав рішення від 20.06.2018 р. про відмову в проведенні призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із посиланням на те, що матеріальна допомога на оздоровлення не включена до суддівської винагороди, передбаченої ст.133 ЗУ №2453-VІ від 07.07.2010 р. «Про судоустрій та статус суддів». Із зазначеним рішення УПФУ у Московському районі м. Харкова позивач не погоджується, у зв'язку з чим просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу і отримана уповноваженою особою 13.06.2018 року (а.с.17).

Відповідач, у встановлений судом строк, надав відзив на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволені позову зазначивши, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно довідки про заробітну плату від 18.01.2017 № 04-50/25 здійснено управлінням Пенсійного фонду України в Великобурлицькому районі Харківської області з 01.02.2017 р.

Уточнена довідка про заробітну плату від 09.01.2018 р. № 04-52/13 із включенням іншої виплати у розмірі 1333,33 грн. була надана до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України 22.01.2018 р.

Рішенням Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 30.01.2018 р. № 1051-09/23 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії. Дане рішення не оскаржено ОСОБА_1

До Управління 11.06.2018 р. повторно звернувся ОСОБА_1 з питання перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно уточненої довідки про заробітну плату від 09.01.2018 № 04-52/13 з 01.01.2017 р. Як стверджує відповідач, перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2017 неможливий, у зв'язку з тим, що перерахунок пенсії згідно довідки про заробітну плату від 18.01.2017 р. №04-50/25 здійснений з 01.02.2017 згідно поданих документів 18.01.2017 р.

Як відзначив відповідач з посиланням на ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) перерахунок призначеної пенсії проводиться з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано після 15 числа.

Зазначає, що Управління не несе відповідальності за те, що Територіальним управлінням державної судової адміністрації України у Харківській області видано довідку про заробітну плату від 18.01.2017 р. № 04-50/25 без включення матеріальної допомоги у розмірі 1333,33 грн. після здійснення перерахунку пенсії.

Заява про перерахунок пенсії згідно уточнюючої довідки від 09.01.2018 р. № 04-52/13 була подана до Управління 11.06.2018, у зв'язку з чим питання про відсутність (наявність) права на перерахунок може розглядатися згідно ч. 4 ст. 45 Закону №1058 з 01.06.2018 р.

Рішенням у формі протоколу про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 20.06.2018 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату від 09.01.2018 №04-52/13.

Також, як вказує відповідач у відзиві. згідно ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453 - VI, у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII, що діяв на час призначення пенсії ОСОБА_1, щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується у відсотковому розмірі від грошового утримання (суддівської винагороди) судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ст. 133 зазначеного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення вказаною статтею не передбачена, у зв'язку з чим не може бути взята для перерахунку пенсії.

Крім того, пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 визначено, що перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни грошового утримання.

Зміни грошового утримання ОСОБА_1 з 01.06.2018 не відбувалося, у зв'язку з чим інші законні підстави для повторного проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на твердження відповідача, відсутні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі постанови ВР України №1600-VШ від 29.09.2016 р. був звільнений з посади судді Великобурлуцького районного суду Харківської області у зв'язку із виходом у відставку, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 12-17).

11.10.2016 року позивачу на підставі довідки ТУ ДСА в Харківській області було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

18.01.2017 року ТУ ДСА в Харківській області видало йому довідку №04-50/25 про те, що заробітна плата ОСОБА_1 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складалася лише із посадового окладу в розмірі 16000 грн. та надбавки за вислугу років (80%) в розмірі 12800 грн. і становила 28800 грн. (а.с.21).

На підставі заяви до УПФУ в Великобурлуцькому районі про перерахунок пенсії від 18.01.2017 року (а.с.33), ОСОБА_1 був проведений перерахунок пенсії, що підтверджується копією розпорядження від 26.01.2017 р. № 121104 УПФУ у Великобурлуцькому районі (а.с.34).

Проте, 09.01.2018 року ТУ ДСА в Харківській області видало позивачу уточнюючу довідку №04-52/13 згідно якої заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці була визначена в розмірі 30133, 33 грн. за рахунок включення до неї допомоги на оздоровлення в розмірі 1333, 33 грн. (а.с.27).

Згідно листа ТУ ДСА в Харківській області від 04/48/277/18 від 31.01.2018 року на запит Чугуївського ОУПФУ у Харківській області зазначено, що довідка №04-52/13 від 09.01.2018 року видана на уточнення даних зазначених у довідці №04-50/25 від 18.01.2017 року у зв'язку з тим, що до розрахунку заробітної плати не було включено розмір допомоги на оздоровлення, яка виплачується до відпустки у розмірі посадового окладу один раз на рік, на яку нараховується ЄСВ у розмірі 22% (а.с.20).

Позивач, 22.01.2018 року звернувся з заявою до Чугуївського ОУПФУ в Харківській області про перерахунок пенсії (а.с.35). Проте, рішенням від 30.01.2018 року №1051-09/23 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії (а.с.36).

ОСОБА_1 листом від 11.06.2018 року звернувся до УПФУ в Московському районі м. Харкова з вимогою щодо проведення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 січня 2017 року (а.с.37).

Проколом про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 20.06.2018 року позивачу відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. №195-VIII, на підставі довідки про заробітну плату № 04-52/13 від 09.01.2018 р., яка знаходиться в матеріалах пенсійної справи виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення розмірі 1/12 посадового окладу (а.с.10-11).

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Поняття суддівської винагороди, визначене ч. 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, є комплексним, а перелік зазначених її складових є сталим та вичерпним.

В силу положень ст. 136 Закону № 1402 та ст. 134 Закону № 2453-VI, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Стаття 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI передбачає, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

02.06.2016 р. прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 р.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII).

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Отже, законодавством, чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.

При цьому, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди.

Таким чином, з урахуванням того, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, то правові підстави для її врахування при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

Посилання позивача на положення статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Також посилання позивача на пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Щодо посилань ОСОБА_1 про необхідність застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 лютого 2012 року, № 21-430а11, 6 листопада 2013 року 21-350а13 про те, суд зазначає, що, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені також у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 749/951/17 та від 27.02.2018 року у справі № 738/1343/17, від 17.04.2018 року у справі №352/1918/17, які в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом при застосуванні таких норм права.

Крім того, ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Аналізуючи діюче законодавство, яке визначає обчислення розміру довічного щомісячного грошового утримання судді, суд вважає його таким, що є доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про скасування протоколу та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 263, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про скасування протоколу та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09 серпня 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.