Справа № 0540/5447/18-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 р. Справа№0540/5447/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2018 року шляхом надсилання поштою позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач протиправно прийняв рішення від 27.02.2018 №1609 про відмову в призначені пенсії, мотивуючи його тим що, позивач не має необхідного пільгового стажу на підземних роботах. З посиланням на статті 19, 46, 55 Конституції України, статті 14, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункт 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1690 від 27.02.2018 про відмову у призначені пенсії;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 19.02.2018 №951, зарахувавши до пільгового стажу з повним робочим днем в шахті у відповідності до належним чином оформлених записів у трудовій книжці періоди роботи:

з 20.09.1983 по 24.05.1984 та з 07.07.1986 по 20.10.1989 на Підприємстві «Ордена Леніна Шахта №13 БІС» Виробничого об'єднання «Советськвугілля»,

з 01.07.1990 по 30.05.2000 на підприємстві ВП «Шахта «Советська» Виробничого об'єднання «Макіїввугілля» за спеціальністю електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею,

з 25.05.1984 по 07.05.1986 період проходження військової служби,

до страхового стажу:

період навчання з 01.09.1983 по 19.09.1983 в середньому професійно-технічному училищі №106 Советського району м. Макіївки, оскільки в дипломі вказано прізвище «Будников», а в паспорті «Будніков»;

зобов'язати відповідача взяти до розгляду при призначені пенсії довідку про заробітну плату №614, видану 27.11.2014 Державним підприємством «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» за період 1993-1997 роки.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 лютого 2018 року звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та надав всі необхідні документи. Внаслідок незаконних дій відповідача, позивачу не зараховано 9 років пільгового стажу, а тому відмовлено у призначені пенсії.

Відповідач у відзиву заперечував проти задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Позивачем була подана заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До пільгового стажу не зараховано період роботи на підприємстві «Ордена Леніна «Шахта №13 - БІС» виробничого управління «Советськвугілля» та на підприємстві Шахта «Советська» Виробничого об'єднання «Макіїввугілля», у зв'язку з тим, що підприємства не здійснювали реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній владі території і перевірити достовірності виданих довідки не має можливості, та період навчання в середньому професійному-технічному училищі №106 Советського району м. Макіївки, оскільки в дипломі вказано прізвище «Будников», а згідно паспорту - «Будніков», та не надана довідка, що підтверджує період навчання. У зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 9 року та страхового стажу роботи менше 21 року 6 місяців, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

13 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

02 серпня 2018 року відповідачем через канцелярію суду було надано відзив та копію пенсійної справи.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

19 лютого 2018 року на ім'я ОСОБА_1 видана довідка № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

19 лютого 2018 року позивачем до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області подана заява №951 про призначення пенсії.

27 лютого 2018 року «Рішенням №1609 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах» відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку із відсутністю необхідного пільгового стажу 9 років в та страхового стажу роботи менше 21 року 6 місяців.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статті 92 Основного закону виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-V «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058- V).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Відповідно до діючої редакції пункту «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пункту 1.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.93, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, в редакції наказу Міністерства соціальної політики №720/1642/5 від 06.10.2014 (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

1 січня 2004 року набув чинності Закон №1058-V.

Відповідно до частини 2 статі 24 Закону №1058-V страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 1 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов'язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України №1854 від 12.12.2002 та №303 від 12.03.2003.

Таким чином, при обчисленні страхового стажу позивача за період роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-V.

Згідно трудової книжки БТ-І №9874069, наданій позивачем, відомості про роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, внесені відповідно до вимог «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», також позивачем наданий наказ про проведення атестації робочих місць по умовах праці та довідки про підтвердження наявного трудового стажу.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що надані позивачем документи є належними, допустимим, достовірними та достатніми доказами пільгового стажу, який має враховуватися при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що у зв'язку з тим, що підприємства не здійснили реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній українській владі території і перевірити достовірність виданої довідки не має можливості, не може бути підставою для не зарахування в пільговий стаж періоду роботи з 20.09.1983 по 24.05.1984, з 07.07.1986 по 20.10.1989 на підприємстві «Ордена Леніна «Шахта №13-БІС» Виробничого об'єднання «Советськвугілля» та з 01.07.1990 по 30.05.2000 на підприємстві Шахта «Советська» Виробничого об'єднання «Макіїввугілля» з огляду на наступне.

За приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Трудова книжка позивача містить відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що «Рішення №1609 про відмову в призначені (перерахунку) пенсії» є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зарахування до пільгового стажу періоду проходження ним військової служби в Радянській Армії з 25 травня 1984 року по 7 травня 1986 року, суд виходить з наступного.

З 1 січня 2006 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби», яким абзац 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено двома реченнями такого змісту: «Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалась за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах».

Судом встановлено, що згідно запису №1 від 20.09.1984 позивач був прийнятий на роботу на «Ордена Леніна шахта №13-біс» Виробничого об'єднання «Советськвугілля» учнем електрослюсаря, згідно запису №2 від 11 травня 1984 року позивач був переведений електрослюсарем з повним робочим днем в шахті, тобто на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно роз'яснень, наведених в пункті 8 оглядового листа Вищого Адміністративного Суду України від 14.08.2008 року N1406/100/13-08 «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення (за результатами справ, розглянутих Вищим адміністративним судом України у касаційному порядку)» проходження строкової військової служби за призовом є обов'язком громадянина, ухилення від якого тягне за собою відповідальність у встановленому чинним законодавством порядку, а тому будь-які обмеження трудових прав особи, пов'язані з проходженням такої служби, не допускаються. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній з захистом Вітчизни. Зазначені положення застосовуються і до громадян, які проходили строкову військову службу до прийняття зазначених законів України.

Оскільки проходження строкової військової служби за призовом було і є обов'язком громадянина, ухилення від якого тягне за собою відповідальність у встановленому чинним законодавством порядку, то будь-які обмеження трудових прав особи, пов'язані з проходженням такої служби, недопустимі.

Таку правову позицію Вищого адміністративного суду України підтримано Верховним Судом України.

Враховуючи вищевикладене, суд при розгляді і вирішенні даного спору застосовує норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби», який набрав чинності 01.01.2006), який був чинним під час звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії.

Таким чином, вимоги позивача про зарахування вищезазначеного періоду до його пільгового стажу підглядають задоволенню.

Щодо вимог позивача щодо зарахування періоду навчання з 01.09.1983 по 19.09.1983 в середньому професійно-технічному училищі №106 Советського району м. Макіївки, суд зазначає наступне.

В дипломі, який міститься у матеріалах справи та на який посилається позивач, прізвище одержувача вказано як «Будников», згідно паспорту позивача прізвище останнього - «Будніков». Тверджень позивача, що це одна і таж особа не достатньо, інших доказів позивачем не надано.

Належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом належності диплома позивачу, прізвище якого, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, зазначеним у паспорті, є судове рішення. Такого доказу позивачем не подано.

Отже, позовна вимога про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1983 по 05.05.1984 в середньому професійно-технічному училищі №106 Советського району м. Макіївки, не підлягає задоволенню.

Щодо зобов'язання відповідача взяти до розгляду при призначені пенсії довідку про заробітну плату №614, видану 27.11.2014 Державним підприємством «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» за період 1993-1997 роки, суд керувався наступним.

При прийнятті спірного рішення питання щодо заробітку, якій має враховуватися при призначенні пенсії не розглядалося і рішення з цього питання не приймалося.

Крім цього, у відзиву на позову заяву відповідач зазначив, що при наявності необхідного пільгового стажу при нарахуванні пенсії довідку буде зараховано.

Таким чином, вказана вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та частини 3 статті 245 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ефективним засобом правого захисту у даній справі буде зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.02.2018 та зарахувати до пільгового стажу періоду роботи з 20.09.1983 по 24.05.1984, з 07.07.1986 по 20.10.1989 на підприємстві «Ордена Леніна «Шахта №13-БІС» Виробничого об'єднання «Советськвугілля» та з 01.07.1990 по 30.05.2000 на підприємстві Шахта «Советська» Виробничого об'єднання «Макіїввугілля».

За наслідками судового розгляду суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 вказаної статті).

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 205, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 (місце проживання: 85401, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, б.6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати «Рішення №1609 про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії», прийняте 27 лютого 2018 року Селидовським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Зобов'язати Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №951 від 19 грудня 2018 року про призначення пенсії та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 20.09.1983 по 24.05.1984, з 07.07.1986 по 20.10.1989 на підприємстві «Ордена Леніна «Шахта №13-БІС» Виробничого об'єднання «Советськвугілля», з 01.07.1990 по 30.05.2000 на підприємстві Шахта «Советська» Виробничого об'єднання «Макіїввугілля».

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1983 по 19.09.1983 в середньому професійно-технічному училищі №106 Совєтського району м. Макіївки, оскільки в дипломі вказано прізвище «Будников», а в паспорті «Будніков», - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов'язання взяти до розгляду при призначені пенсії довідку про заробітну плату №614, видану 27.11.2014 Державним підприємством «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» за період 1993-1997 роки, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Повний текст рішення складено 9 серпня 2018 року.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Донецького окружного адміністративного суду у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Циганенко А.І.