Справа № 130/1762/18
Суддя: Заярний А. М.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.

за участі секретаря Буга Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції, інспектора 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №166750 від 10.07.2018,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2018 позивач звернувся з цим позовом до суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 166750 від 10.07.2018, винесену інспектором 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2; стягнути на його користь з відповідача суму судового збору.

Свій позов аргументував тим, що даною постановою інспектора 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Постанова мотивована тим, що 10.07.2018 о 20:50 годин на 285 км автомобільної дороги М -21 він керуючи транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1, перевозив транспортний засіб DAF, державний номерний знак НОМЕР_2, габарити якого перевищують встановлені норми, не маючи дозволу, чим порушив пп. 22.5 Правил дорожнього руху України. Вважає вказану постанову інспектора поліції протиправною та такою, що підлягає скасуванню з підстав того, що відповідачем факт вчинення ним порушення було встановлено шляхом візуального огляду без застосування жодних технічних засобів для вимірювання габаритів транспортного засобу, на його заперечення щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху України відповідач не реагував.

Зазначив, що відповідачем також було порушено ОСОБА_3 здійснення габаритно-вагового контролю його транспортного засобу, крім того, жодних додаткових довідок чи актів, що передбачені п.3 розділу I ОСОБА_3 здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів при їх експлуатації, затвердженого Наказом МВС, відповідачем також складено не було. Також відповідачем не зазначено точні габарити його транспортного засобу, та які саме з них (довжина, висота тощо) були ним порушені.

Ухвалою судді від 25.07.2018 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

06.08.2018 від представника відповідача за довіреністю ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву позивача. Відповідач вважає вимоги позивача безпідставними, а постанову винесену інспектором роти №4 БПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 правомірною та такою, що не підлягає скасуванню з підстав того, що 10.07.2018 під час патрулювання інспектором роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 на автодорозі М 21 (285 км) було виявлено водія автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_1, який перевозив транспортний засіб DAF, державний номерний знак НОМЕР_2, габарити якого перевищують встановлені норми, не маючи дозволу, чим порушено п. 22.5 ПДР України, що передбачає відповідальність за ст. 132-1 КУпАП. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом, характеристиками автомобіля та напівпричепу платформи на якій перевозився автомобіль, відповідно до яких позивачем була порушена висота габаритів транспортного засобу від поверхні дороги, зокрема при дозволених 4 м висота габаритів автомобіля та напівпричепу платформи становили 4.74 м, що і стало підставою для винесення постанови на місці виявлення правопорушення. Таким чином, розглядаючи дану справу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений законом. В підтвердження обставин викладених в постанові додав: копію картки особистого ТЗ напівпричепу оранжевого кольору 1993 року випуску; реєстраційну картку ТЗ DAF FX 105.460, власник ОСОБА_5; лист специфікацій транспортного засобу DAF FX 105, 4Х2 тягач та його технічні характеристики та відеозапис з машини патрульних. Просив в задоволені позову відмовити, справу розглянути у відсутність представника.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається із постанови серії ВР №166750 від 10.07.2018 складеної інспектором 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2, 10.07.2018 о 20-50 год. на 285 км автомобільної дороги М -21 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1, перевозив транспортний засіб DAF, державний номерний знак НОМЕР_2, габарити якого перевищують встановлені норми, не маючи дозволу, чим порушив пункт 22.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП (а.с.11) Вказана постанова винесена в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. За вчинення вказаного адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Копію постанови ОСОБА_1 отримав, про що свідчить його підпис в постанові, що ним не заперечується.

Як вбачається із картки особистого ТЗ напівпричіп-платформа-Е, державний номерний знак НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 (а.с.22).

Як вбачається із реєстраційної картки ТЗ вантажний автомобіль DAF моделі XF 105, державний номерний знак НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 (а.с.23).

Як вбачається з листа специфікації транспортного засобу DAF моделі XF 105 тягач висота не навантаженого шасі в центральній частині передньої осі 0,95 м, висота кабіни транспортного засобу DAF моделі XF 105 становить 2,91 м, маса навантаженого шасі 0,88 м (а.с.24).

Ознайомившись із відеозаписом з камери машини патрульних, судом встановлено, що обставини викладені в постанові ВР №166750 від 10.07.2018 відповідають дійсності, дійсно на автодорозі було зупинено вантажний автомобіль DAF моделі XF 105, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_3, на який було завантажено вантажний автомобіль DAF моделі XF 105, державний номерний знак НОМЕР_4 (а.с.27). При спілкуванні з інспекторами Національної поліції приймав участь ОСОБА_1, особа його встановлена на підставі паспорта Громадянина України серії АА №626213 (а.с.6-8).

Вказані докази суд приймає до уваги адже вони є належними та допустимими, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу у зв'язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 8 частини 1 статті 35 цього Закону передбачено, що поліцейський може зупинити транспортний засіб, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху України габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з пункту 2.4-2. Правил дорожнього руху України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Згідно з пунктом 22.5. Правил дорожнього руху України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Стаття 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частиною 4 статті 48 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» габаритно-ваговий контроль на автомобільних дорогах здійснюють територіальні органи Укртрансбезпеки, що мають відповідні знання, фах та обладнання, а місце здійснення габаритно-вагового контролю повинно бути спеціально облаштоване стаціонарними або пересувними пунктами габаритно-вагового контролю. Підпунктом 4 пункту 2 наведеного ОСОБА_3 визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Відповідно до пункту 5-1 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу. Згідно з пункту 6 вказаного ОСОБА_3 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Отже, як встановлено з вищенаведеного інспектором 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було зупинено вантажний автомобіль під керуванням ОСОБА_1 і здійснено його перевірку на виконання своїх повноважень, передбачених п.11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» і винесено відповідну постанову у звязку з виявленням в його діях порушення правил дорожнього руху, що є відмінним від габаритно-ваговий контролю, порядок здійснення якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування».

Відповідно до листа специфікацій транспортного засобу DAF FX 105 тягач, наданий відповідачем висота його коліс не навантажена маса становить 0,95 м, висота кабіни становить 2,91 м, що в сумі становить 3,86 м, висота коліс напівпричепу на якому перевозився DAF плюс маса навантаженого шасі 0,88 м, що в сумі становить 4,74 м та перевищує дозволені габарити.

Зазначена обставина не підлягає доказуванню не повинна встановлюватись територіальними органами Укртрансбезпеки, що мають відповідні знання, фах та обладнання, на спеціально облаштованих стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю, оскільки є сталою величиною, визначеною виробником інформація про що доступна Національній поліції.

Тому суд вважає, що дії інспектора 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Головного управління Національної поліції ОСОБА_2 щодо визначення габаритів (висоти) вантажу, що перевозився позивачем за встановлених обставин, за його технічними характеристиками є законними.

Крім того, позивач у своєму позові посилається на порушення відповідачем ОСОБА_3 здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів при їх експлуатації, затвердженого Наказом МВС України від 13.10.2008 року №534. Відповідно до розділу 1 пункту 1 ОСОБА_3 здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів при їх експлуатації, затвердженого Наказом МВС України від 13.10.2008 року №534 цей ОСОБА_3 визначає процедуру проведення працівниками державтоінспекції перевірку технічного стану колісних транспортних засобів в період між державними технічними оглядами, які здійснюються у випадку наявних ознак, що свідчать про технічну несправність КТЗ або забруднення ним навколишнього середовища. Як свідчать перевірені та досліджені в судовому засіданні докази перевірці транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не піддавався, а тому даний акт не складався.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За статтею 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених остатніх доводів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). А тому докази подані відповідачем суд приймає як належні та допустимі і не вбачає підстав для їх відхилення. Також суд звертає увагу, що позивачем на спростування обставин, викладених у оскарженій ним постанові не представлено суду жодних доказів.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже дослідивши матеріали справи та керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, приходжу висновку, що інспектором 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 цілком законно винесено постанову серії ВР №166750 від 10.07.2018 відносно ОСОБА_1 про порушення ним під час перевезення пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі статті 132-1 КУпАП у виді штрафу.

З огляду на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини викладені в постанові, і навпаки відповідачем надано суду належні та допустимі докази, які повністю підтверджують законність оскарженої постанови, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14, статтями 7, 255, 251, 252, 277-2, 278, 280, 285 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 12, 20, 77, 78, 79, 246, 268, 270 КАС України, статтями 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху України, Суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_5); ОСОБА_2 (місцезнаходження вул. Ботанічна, 24, 21010, код в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 40108672).

Суддя: А.М. Заярний