Справа № 2а-10471/11/1270
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2018 року

Київ

справа №2а-10471/11/1270

адміністративне провадження №К/9901/9869/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу державного підприємства «Свердловантрацит» в особі відокремленого підрозділу «Автобаза» (далі - ДП ВП «Автобаза») на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду Луганської області від 06 жовтня 2016 року (суддя Ковальова Т.І.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року (судді Сіваченко І.В., Шишов О.О., Чебанов О.О.) у справі № 2а-10471/11/1270 за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Свердловську Луганської області (далі - Відділення Фонду у місті Свердловську) до ДП ВП «Автобаза» про стягнення пені, -

встановив:

У серпні 2016 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Сєвєродонецьку Луганської області (далі - Відділення Фонду у місті Сєвєродонецьку) звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2а-10471/11/1270 шляхом заміни стягувача - Відділення Фонду у місті Свердловську на Відділення Фонду у місті Сєвєродонецьку.

Заяву обґрунтувало тим, що Луганський окружний адміністративний суд постановою від 16 листопада 2011 року відмовив у задоволенні позову Відділення Фонду у місті Свердловську до ДП ВП «Автобаза» про стягнення пені. Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13 січня 2012 року постанову суду залишив без змін. Вищий адміністративний суд постановою від 24 липня 2014 року скасував ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалив нове рішення про задоволення позовних вимог Відділення Фонду у місті Свердловську.

У зв'язку з початком антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області, Відділення Фонду у місті Свердловську не отримувало виконавчий лист зі справи № 2а-10471/11/1270.

На теперішній час Відділення Фонду у місті Свердловську знаходиться на тимчасово окупованій території та не має змоги виконувати зобов'язання, визначені Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV), майно та документація, у тому числі судова справа № 2а-10471/11/1270, не були вивезені і залишилися на території, непідконтрольній владі України.

У зв'язку із цим, управління виконавчої дирекції Фонду у Луганській області наказом від 04 серпня 2015 року № 144 (далі - наказ № 144) визначило Відділення Фонду в місті Сєвєродонецьку до закінчення проведення антитерористичної операції у Луганській області забезпечувати роботу зі страхувальниками Відділення Фонду у місті Свердловську. Таким чином, права та обов'язки позивача у судовому провадженні Відділення Фонду у місті Свердловську перейшли до правонаступника - Відділення Фонду в місті Сєвєродонецьку.

Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 06 жовтня 2016 року заяву Відділення Фонду в місті Сєвєродонецьку про заміну сторони правонаступником задовольнив. Замінив позивача у справі № 2а-10471/11/1270 з Відділення Фонду в місті Свердловську на його правонаступника - Відділення Фонду в місті Сєвєродонецьку Луганської області (адреса: 93400, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 34, ).

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 грудня 2016 року ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.

У касаційній скарзі ДП ВП «Автобаза» посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права і на цій підставі просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити постанову, якою у задоволенні заяви відмовити. Зазначає, що наказ № 144, яким змінено структуру виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області, виданий усупереч положень Закону № 1105-XIV, яким передбачено вирішення цих питань безпосередньо Правлінням Фонду соціального страхування. З посиланням на частину другу статті 117 Конституції України, статтю 9 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС), у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, вважає цей наказ таким, що не підлягає застосуванню.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

У частині першої статті 264 КАС передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Зі змісту цієї норми вбачається, що під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Суди встановили, що наказом № 144 визначено відділення, якими до закінчення проведення антитерористичної операції у Луганській області, буде забезпечена робота зі страхувальниками тих відділень, які знаходяться на тимчасово окупованій території, в тому числі проведення роботи зі страхувальниками Відділення Фонду у місті Свердловську покладено на Відділення Фонду у місті Сєвєродонецьку.

Місто Свердловськ Луганської області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, який затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р. На момент розгляду питання заміни сторони виконавчого провадження знаходиться на непідконтрольній Україні території.

Відділення Фонду в місті Свердловську є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 25926833, місцезнаходження юридичної особи: 94800, Луганська область, місто Свердловськ, вулиця Ленінського комсомолу, 1.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

За пунктом 1частини першої статті 3 цього Закону соціальне страхування здійснюється за принципом законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування;

Згідно з пунктами 2, 8 частини першої статті 7 цього Закону правління Фонду спрямовує і контролює діяльність виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів;&?я;…&?є;; затверджує: статут Фонду; структуру органів Фонду, граничну чисельність працівників, схеми їх посадових окладів, видатки на адміністративно-господарські витрати Фонду (за погодженням із центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення); Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат; інші нормативно-правові акти та документи, що регламентують діяльність Фонду з виконання його статутних завдань;

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 7 цього Закону рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою. Постанови правління Фонду підлягають обов'язковому оприлюдненню на офіційному веб-сайті Фонду протягом 20 робочих днів після їх прийняття. Рішення правління Фонду, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до абзаців третього-шостого Закону України від 11 вересня 2003 року № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;

регуляторний орган - &?а;…&?м; державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти.

Згідно з підпунктами 2, 8, 81,12 пункту 12 Статуту Фонду, затвердженого постановою правління Фонду від 18 квітня 2000 року № 4 з наступними змінами і доповненням (далі - Статут Фонду) правління Фонду: спрямовує і контролює діяльність виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів; &?р;…&?н; ; затверджує: Статут Фонду та зміни до нього; структуру органів Фонду, граничну чисельність працівників, схеми їх посадових окладів, видатки на адміністративно-господарські витрати Фонду (за погодженням із спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади у сфері фінансів, праці та соціальної політики); нормативні документи, що регламентують внутрішню діяльність Фонду; Типові положення про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та зміни до них, положення (статути) про юридичні особи - суб'єкти господарювання за напрямами статутної діяльності Фонду та зміни до них: лікувально-профілактичних закладів, навчально-інформаційних центрів, спеціальних медичних патронажних служб, видавництв; приймає рішення щодо створення окремих юридичних осіб - суб'єктів господарювання за напрямами статутної діяльності Фонду, участі в інших юридичних особах; виконує інші функції, передбачені Статутом Фонду.

За пунктом 24 Статуту Фонду постійно діючим виконавчим органом правління Фонду є виконавча дирекція Фонду, яка є підзвітною правлінню Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його Статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Керівників управлінь і відділень Фонду призначає директор виконавчої дирекції Фонду за погодженням з правлінням Фонду.

Згідно з пунктом 1 Типового положення про відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення, затвердженого постановою правління Фонду від 20 квітня 2001 року № 19, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення є робочим органом виконавчої дирекції Фонду, що утворюється відповідно до Закону №1105-XIV.

Із встановлених у цій справі обставин випливає, що стягувач - Відділення Фонду у місті Свердловську, на користь якого постановлено рішення про стягнення з ДП ВП «Автобаза» пені за несвоєчасну сплату страхових внесків, юридично існує, хоча об'єктивно обмежено в реалізації своїх повноважень. Ці повноваження, про що мовлено вище, на підставі наказу управління виконавчої дирекції Фонду у Луганській області від 04 серпня 2015 року № 144 передані іншому робочому органу Фонду Відділенню Фонду в місті Сєвєродонецьку. У вимірі наведеного вище законодавчого регулювання таке рішення територіального підрозділу Фонду на рівні області не є і не може визнаватися регуляторним актом, позаяк воно було видано не на підставі закону і не в межах компетенції структурного підрозділу органу Фонду на видання актів про встановлення, тимчасову зміну, припинення чи реорганізацію відділень Фонду або обмеження їхніх повноважень чи наділення правоможностями одного відділення замість іншого.

Повертаючись до предмету спору у цій справі, слід виснувати, що незаконність надання територіальним управлінням Фонду правоможності Відділенню Фонду у місті Сєвєродонецьку на стягнення пені за заборгованість зі сплати страхових внесків, стягувачем якої за рішенням суду є Відділення Фонду у місті Свердловську, попри можливу доречну спрямованість цього рішення забезпечити погашення недоїмок і пені зі сплати страхових внесків до Фонду страхувальниками, не робить Відділення Фонду у місті Сєвєродонецьку правонаступником сторони виконавчого провадження у справі № 2а-10471/11/1270 замість Відділення Фонду у місті Свердловську.

Отож, доводи касаційної скарги про те, що наказ № 144 не є регуляторним актом, не встановлює, не змінює та не припиняє прав та обов'язків для сторін, слід визнати законними й обґрунтованими та достатніми для того, щоб втрутитися в оскаржені рішення судів попередніх інстанцій.

Подібний підхід до застосування означених норм права Верховний Суд висловив у постанові від 03 квітня 2018 року у справі № 812/10446/13-а.

Відповідно до частин першої та третьої статті 351 КАС, у редакції чинній на сьогоднішній день, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували (тлумачили) норму процесуального права - частину першу статті 264 КАС (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щодо розглядуваних правовідносин, постановлені у справі рішення підлягають скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

касаційну скаргу державного підприємства «Свердловантрацит» в особі відокремленого підрозділу «Автобаза» задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду Луганської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Сєвєродонецьку Луганської області про заміну сторони правонаступником відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко