Справа № 404/1739/18(2-а/404/387/18)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2018 року справа № 404/1739/18(2-а/404/387/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області Боброва Владислава Володимировича на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 03 липня 2018 року у справі №404/1739/18 (головуючий 1-ї інстанції Іванова Н.Ю.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області Боброва Владислава Володимировича, (третя особа - Управління патрульної поліції у м.Кропивницькому Департаменту патрульної поліції) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 14.05.2018 року звернувся до Кіровського районного суду м.Кіровограда з позовом до інспектора роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ОСОБА_1, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВР №124673 від 14.03.2018 року.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 03 липня 2018 року, ухваленим в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову серії ВР №124673 від 14 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі інспектора роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області Боброва Владислава Володимировича про накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі 425 грн. за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та закрито провадження по справі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від позивача відзив на скаргу не надходив.

Учасники справи не заявили клопотань про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 14.03.2018 року серії ВР №124673 14.03.2018 року о 02 год. 23 хв. на а/д Стрий-Тернопіль-Кропивницький, ОСОБА_2 керував транспортним засобом - Toyota Land Cruiser, номерний знак НОМЕР_1, повертаючи ліворуч, не увімкнув світловий показчик повороту відповідного напрямку і здійснюючи зупинку, не вказав відповідним показчиком повороту припинення руху, чим порушив п.п. 9.2. (а), 9.2. (б) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_2 накладено адміністративний штраф в розмірі 425,00 грн. (а.с.4).

Не погодившись з таким рішенням інспектора патрульної поліції, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що оскільки постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення винесена без наявності відповідних та достатніх доказів вини особи у вчиненні правопорушення, а тому дії інспектора щодо складання постанови та сама постанова є протиправними.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту - Правила), Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом першої інстанції прийняте рішення з посиланням на те, що відеоматеріал, наданий відповідачем до справи не містить запису самого порушення, а містить лише відеозапис, здійснений після зупинки автомобіля позивача інспектором

Проте, вказаний запис містить пояснення особи, надані безпосередньо після зупинки автомобіля інспектором, що у відповідності до вимог статті 251 КУпАП є доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Вказана обставина судом першої інстанції залишена поза увагою.

Як зазначалось вище, згідно оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, 14.03.2018 року о 02 год. 23 хв. на а/д Стрий-Тернопіль-Кропивницький, ОСОБА_2 керував транспортним засобом - Toyota Land Cruiser, номерний знак НОМЕР_1, повертаючи ліворуч, не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку і здійснюючи зупинку, не вказав відповідним покажчиком повороту припинення руху, чим порушив п.п. 9.2. (а), 9.2. (б) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.9.2. (а), п. 9.2. (б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно тексту адміністративного позову, позивач зазначає, що не порушував зазначених правил дорожнього руху, після зупинки автомобіля інспектором, намагався пояснити відповідачу свою невинність та спростувати твердження інспектора щодо наявності порушення. Далі в позові зазначено, що ним було увімкнено покажчик повороту ліворуч, але з урахуванням особливостей рельєфного та геометричного розташування перехрестя, на якому він здійснював поворот ліворуч, при об'їзді вибоїни, покажчик повороту автоматично вимкнувся. Та оскільки автомобіль вже був скерований в поворот, а тому необхідність повторювати ввімкнення покажчика повороту не було.

Таким чином, в адміністративному позові позивачем не заперечується факт здійснення ним при керуванні автомобілем повороту ліворуч без покажчика повороту.

Щодо здійснення зупинки без подання відповідним покажчиком повороту припинення руху, позивач взагалі таку обставину в позові не заперечує.

Проте, в рішенні суду першої інстанції даній обставині та порушенню позивачем п.9.2. (а) ПДР України взагалі не надана оцінка.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери, вбачається, що ОСОБА_2 під час зупинки транспортного засобу та складання інспектором постанови не заперечував та не спростовував тієї обставини, що не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку і здійснюючи зупинку, не вказав відповідним покажчиком повороту припинення руху. Будь-яких доводів або доказів протилежного для врахування їх при складанні інспектором постанови, позивачем надано не було.

Таким чином, зазначеним вище відеоматеріалом підтверджується факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Доказів на підтвердження іншого позивачем суду першої та апеляційної інстанції не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною першою статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил частини 2 статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Бобров В.В. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції в у Кіровоградській області і має спеціальне звання «лейтенант поліції», а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, які вчиняються на території Кіровоградської області.

З відеоматеріалу вбачається, що інспектором після зупинки транспортного засобу було неодноразово роз'яснено позивачу причину зупинки, пункти ПДР України, які порушені останнім при керуванні автомобілем, а також роз'яснені права (в тому числі на правову допомогу та надання пояснень), оголошено зміст постанови про адміністративне правопорушення та порядок її оскарження.

Судом апеляційної інстанції не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини у їх сукупності, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 2 статті 122 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п.п. 9.2. (а), 9.2. (б) Правил дорожнього руху України, що підтверджується матеріалами справи, а тому на позивача відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., тобто в межах санкції зазначеної норми КУпАП.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи копії судового рішення по даній справі були направлені на адресу сторін лише 10.07.2018 року, що є порушенням судом норм процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області Боброва Владислава Володимировича на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 03 липня 2018 року у справі №404/1739/18 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 03 липня 2018 року у справі №404/1739/18 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області Боброва Владислава Володимировича, (третя особа - Управління патрульної поліції у м.Кропивницькому Департаменту патрульної поліції) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва