Справа № 826/15441/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Літвіної Н.М.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Косинської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач) про визнання протиправними дії Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві під час проведення перевірки приміщення № 63 на АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт без номера та без дати; визнання протиправним і скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, складеного 28.07.2017 року Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві відносно позивача.

Окружний адміністративний суд міста Києва своїм рішенням від 30 квітня 2018 року позов задовольнив частково. Визнав протиправним і скасував припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, складеного 28.07.2017 року Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві відносно ОСОБА_4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 17.07.2017 року по 28.07.2017 року інспектором Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві проведено позапланову перевірку на об'єкті «Нежитлове приміщення на АДРЕСА_1» щодо дотримання суб'єктом містобудування - ОСОБА_4 та ПП «Світлана» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Перевіркою встановлено, що на момент технічної інвентаризації 06.05.1976 року у приміщені 63 житлового будинку 32 на вул. Богдана Хмельницького у Шевченківському районі міста Києва (далі - спірне приміщення) у матеріалах інвентаризаційної справи на кресленнях існує один дверний отвір із зовнішньої сторони будинку, водночас на момент інвентаризації 04.10.2001 року у спірному приміщенні зазначено два дверних отвори. Таким чином, зазначене приміщення реконструйовано без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Виявлені порушення зафіксовані в Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та видано припис від 28.07.2017 року.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача та спірним приписом, звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VІ) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, серед іншого, безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Згідно п. п. 16, 18 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (далі - Порядок №553) за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Також у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (п.17 Порядку №533).

Згідно ч. 8 ст. 39 Закону № 3038-VІ експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Частиною 1 ст. 34 Закону № 3038-VІ визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Водночас, ст. 39 Закону № 3038-VІ, який набрав чинності 12.03.2011 року, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об'єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії, тобто посилює відповідальність порушників. Цей Закон не містить застережень про поширення його дії на відносини, які виникли до набрання ним чинності.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У своєму Рішенні від 9.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

До того ж, згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2014 року у справі №21-433а13, при розгляді спорів цієї категорії суди мають з'ясовувати питання щодо наявності в діях суб'єкта містобудування складу правопорушення, зокрема, факту закінчення будівництвом відповідного об'єкта, наявності на цей момент встановленого законодавством обов'язку вводити об'єкт в експлуатацію, невведення в експлуатацію та використання об'єкта, закону, який би встановлював відповідальність за невиконання обов'язку із введення в експлуатацію, а також дотримання строків притягнення до публічної відповідальності.

Як встановлено судом першої інстанції рішенням Старокиївської районної у м. Києві ради депутатів II сесії XXIII скликання від 26 червня 1998 року № 38 затверджено перелік об'єктів комунальної власності Старокиївського району, що підлягають приватизації у 1998 році. До вказаного переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу 1998-1999 року належить приміщення по вул. Б. Хмельницького, 32, орендар ПП «Тріо».

У липні 1999 року Фондом приватизації комунального майна Старокиївського району м. Києва видано наказ від 21.10.1999 року № 64, яким прийнято рішення приватизувати шляхом викупу нежитлові приміщення площею та за адресами зазначеними в додатку № 1, у якому за порядковим № 14 зазначено приміщення по АДРЕСА_1, Літ. А.

В період з 09 квітня 1998 року по 01 жовтня 2002 року орендарем приміщення за адресою: АДРЕСА_1, літ. А було ПП «ТРІО».

04.10.2001 року Київським міським бюро технічної інвентаризації було проведено інвентаризацію спірного приміщення та складено план за поверхами на будівлю, в якому зазначено про наявність двох дверних отворів.

Згідно п. 3.2. Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затв. наказом Держбуду України 24.05.2001 року № 127 (в редакції станом на час проведення інвентаризації спірного приміщення у 2001 році), виявлені в установленому порядку самовільно збудовані будинки або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), підлягають технічній інвентаризації з уключенням їх у планові та інші матеріали. У разі самовільного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових та оцінювальних матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка щодо самовільно збудованого або переобладнаного будинку (частини будинку).

Колегія суддів зазначає, що у даних інвентаризації за 04.10.2001 року, що була наявна у власника об'єкту - Територіальної громади Шевченківського району м. Києва, а також у матеріалах приватизації відсутні будь-які відомості щодо самовільно збудованого або переобладнаного об'єкту відповідним власником.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 15.08.2002 року право власності на вказане приміщення належало територіальній громаді Шевченківського району м. Києва, що підтверджується свідоцтвом про право власності, і лише 05.12.2002 року право власності на підставі договору № 000118/10 купівлі-продажу будівлі перейшло до ПП «ТРІО».

При цьому, незалежною оцінкою вартості майна, проведеною Акціонерним товариством «Полісся», підтверджено факт наявності двох входів у приміщення станом на вересень 2002 року.

В подальшому, 29 липня 2004 року між ПП «ТРІО» та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення № 63 літ. А, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 46,5 кв.м.

Станом на 20.07.2017 року власником вказаного нежилого приміщення є позивач, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92473539.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не доведення відповідачем факту реконструкції спірного приміщення шляхом влаштування додаткової вхідної групи саме позивачем, як і не доведено того, що вказана реконструкція припадала на період після набрання чинності Законом № 3038-VІ та у період, коли був встановлений обов'язок вчинення дій по прийняттю в експлуатацію результатів таких робіт.

Крім того, слід звернути увагу на те, що у спірному приписі інспектором заборонено експлуатацію об'єкта з 28.07.2017 року до усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Натомість, як вже зазначалося реконструкція приміщення була здійснена у 2001 році, тобто у період, коли такі дії не були порушенням.

Згідно пункту 3 ч. 4 ст.41 Закону № 3038-VІ посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

При цьому у відповідності до п. 9 ч. 4 ст.41 Закону № 3038-VІ посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Отже, заборона експлуатації закінчених будівництвом об'єктів можлива лише за вмотивованим рішенням керівника Інспекції. Чинним законодавством не передбачено заборону експлуатації об'єкта шляхом винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. В матеріалах справи відсутнє вмотивоване рішення керівника Інспекції щодо заборони експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, доказів його прийняття відповідачем не надано.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 826/5/16.

З огляду на викладене вище, оскаржуваний припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.07.2017 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині вимог про визнання протиправними дій ДАБІ під час проведення перевірки, з огляду на те, що позивачем не зазначено, які саме дії відповідача під час здійснення останнім перевірки є протиправними. Водночас, суд зазначає, що дії відповідача по отриманню матеріалів інвентаризаційної справи, проведенню перевірки та складанню Акту перевірки є лише службовою діяльністю працівників відповідного контролюючого органу на виконання своїх професійних обов'язків.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлений 08.08.2018 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Н.М. Літвіна