Справа № 554/1161/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції : Савченко А.Г.

08 серпня 2018 р. м. ХарківСправа № 554/1161/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Рєзнікової С.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава (м. Полтава) від 05.06.2018 по справі № 554/1161/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гнітька Дмитра Олександровича

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

20.02.2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Гнітька Дмитра Олександровича (далі по тексту - інспектор УПП в Полтавській області Гнітько Д.О., відповідач), в якому просив суд визнати незаконними дії інспектора роти № 1 Батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Гнітька Д.О.; скасувати постанову серії БР № 642186 від 10.02.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення в сумі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.06.2018 по справі № 554/1161/18 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гнітька Дмитра Олександровича про скасування постанови - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05.06.2018 по справі № 554/1161/18, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ані відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ані судом першої інстанції не було взято до уваги, що зупинка позивача по вул. Шевченка, 29 у м. Полтава біля автобусної зупинки була здійснена через погіршення самопочуття, при цьому було ввімкнено світловий сигнал аварійної зупинки. Вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що згідно з наданим відповідачем відеозаписом позивач не виявляв ознак хворобливого стану або наявності іншого стану, які були б підставою вважати, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності. Вказує, що в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення відповідачем не було зазначено повні ім'я та по батькові особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а лише прізвище та ініціали, що грубим порушенням вимог ч.2 ст.283 КУпАП. З огляду на викладене, стверджує, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2018 інспектором УПП у м. Полтаві Гнітьком Д.О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 642186 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як зазначено у постанові, 07.02.2018 о 10:50 год., керуючи транспортним засобом Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1, в Полтаві по вул. Шевченка, 29, водій ОСОБА_1 скоїв зупинку (стоянку) в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1 (пункт зупинки автобуса), чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними дій відповідача та оскарження зазначеної постанови.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваної постанови серії БР № 642186 від 10.02.2018, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт вчинення позивачем порушення п.8.4 Правил дорожнього руху.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, однак, вважає рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05.06.2018 по справі № 554/1161/18 таким, що підлягає зміні, з наступних підстав.

Відповідно до п.8.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.8.4 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Розділом 33 ПДР до інформаційно-вказівних знаків віднесено знак 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса". Знак позначає початок посадкового майданчика автобуса.

Підпунктом «е» пункту 15.9 ПДР заборонено зупинку ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП, порушення правил зупинки, стоянки, порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що позивач в місті Полтава допустив зупинку в зоні дії знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» (автомобіль позивача зафіксовано поряд зі знаком), після чого до нього підійшли працівники поліції, повідомили про допущене ним порушення Правил дорожнього руху та запропонували надати посвідчення водія, реєстраційний документ на автомобіль та поліс обов'язкового страхування.

При цьому, як вбачається з відеозапису, позивач на початку спілкування з поліцейськими не повідомляв про погане самопочуття. Про те, що зупинку зумовлена поганим самопочуттям та необхідністю прийняти ліки, позивач повідомив згодом.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 на вигляд вів себе спокійно та за зовнішніми ознаками не видавав ознак хворобливого стану або наявності у нього іншого стану, які були б підставою вважати, що він діяв, як про це стверджує, в стані крайньої необхідності. Більше того, він розмірено та виважено, не наголошуючи на наявності у нього хворобливого стану, роз'яснював працівникам поліції зміст окремих норм КУпАП.

Таким чином, аналіз відеозапису обстановки даної події не дає підстав вважати, що водій ОСОБА_1 допустив вимушену зупинку через хворобливий стан, а отже діяв в стані крайньої необхідності.

При цьому, зі змісту переглянутого відеозапису не вбачається, що в салоні автомобіля позивача знаходився хтось із пасажирів, як стверджує позивач, які б могли підтвердити факт вимушеної зупинки, поганого самопочуття позивача або недотримання відповідачем вимог закону при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Слід відмітити, що інспектором УПП в Полтавській області було запропоновано позивачу надати письмові пояснення з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, про те, що порушення було вчинене позивачем у хворобливому стані. Однак, позивач таким правом не скористався, письмових пояснень, які б свідчили про відсутність вини у вчиненні порушення п.8.4 ПДР, про наявність обставин, що пом'якшують вину, або про те, що вказане вище правопорушення було вчинене позивачем у стані крайньої необхідності, ОСОБА_1 не подано.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, може характеризуватись як умисною, так і необережною формою вини.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем було задоволено клопотання позивача про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим справа була розглянута не 07.02.2018 на місці вчинення правопорушення, а 10.02.2018 у приміщенні адмінбудівлі УПП в Полтавській області. Про дату, час та місце розгляду справи позивач був повідомлений, що підтверджується позивачем в апеляційній скарзі, однак, на розгляд справи про адміністративне правопорушення не прибув, що зафіксовано в оскаржуваній постанові від 10.02.2018 серії БР № 642186.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що факт порушення ОСОБА_1 вимог п.8.4 ПДР підтверджено наявним в матеріалах справи доказом, а отже, відповідачем правомірно винесено оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 642186, якою застосовано до позивача штраф у розмірі 255 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП.

Доводи позивача про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ч.2 ст.283 КУпАП, а саме, незазначення у постанові повних імені та по батькові особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, спростовуються наявною в матеріалах справи копією даної постанови, у якій у рядку 4 «Особа, щодо якої розглядається справа» вказано повністю прізвище, ім'я та по батькові водія - ОСОБА_1, дата його народження та місце проживання. Зазначення прізвища та ініціалів порушника наявне лише у графі 7 «Прийняте по справі рішення», однак, поряд у резолютивній частині постанови вказано прізвище, ім'я та по батькові позивача - ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, зазначення у графі 7 оскаржуваної постанови прізвища та ініціалів позивача не є порушенням ч.2 ст.283 КУпАП, не спростовує викладених у ній фактичних обставин та висновків, та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено правомірність прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 642186 від 10.02.2018, підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем було заявлено вимоги не лише про визнання протиправною та скасування вищезазначеної постанови, а й про визнання протиправними дій інспектора УПП в Полтавській області Гнітька Д.О.

Як вбачається зі змісту позову, протиправність дій інспектора позивач вбачає у неврахуванні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення доводів ОСОБА_1 про те, що зупинка в зоні дії знаку 5.41.1 відбулася у зв'язку з поганим самопочуттям позивача, а також у тому, що відповідачем не було ознайомлено позивача зі змістом ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, не з'ясовано всіх обставин відповідно до ст.280 КУпАП, не складено відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, як зазначалось вище, позивач на початку спілкування з інспектором не повідомив про те, що зупинка була вимушеною та відбулася у зв'язку з погіршенням самопочуття позивача, а роз'яснював інспекторам зміст ст.268 КУпАП.

З огляду на таку поведінку позивача вищенаведені доводи не свідчать про порушення відповідачем прав позивача та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Натомість, з метою забезпечення дотримання законних інтересів позивача інспектором було перенесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, надано ОСОБА_1 можливості скористатися правовою допомогою та надати письмові пояснення щодо порушення.

При цьому, позивач не скористався правом взяти участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та спростувати факти, наведені в оскаржуваній постанові, або навести обставини, які б свідчили про відсутність вини позивача у вчиненні правопорушення, зокрема, шляхом допиту свідка у разі, якщо присутність останнього мала місце під час зупинки позивача.

З приводу доводів позивача про нескладення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як, зокрема, про правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

У відповідності до ч.2 ст.258 КУпАП (в редакції, чинній з 08.08.2015 р. згідно із Законом України від 14.07.2015 р. № 596-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху») протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст.258 КУпАП).

Частиною 5 статті 258 КУпАП встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Беручи до уваги наведене, враховуючи, що відповідачем під час спілкування з ОСОБА_1 докладно повідомлено про причину зупинки та зміст виявленого у діях позивача правопорушення, колегія суддів зазначає, що нескладення відповідачем протоколу не свідчить про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що доводам позивача про нескладення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення надавалась оцінка судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Однак, у резолютивній частині оскаржуваного рішення відсутній висновок щодо позовної вимоги про визнання незаконними дій інспектора УПП Гнітька Д.О.

Згідно з п.4 ч.1 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05.06.2018, доповнивши резолютивну частину рішення висновком щодо відмову в задоволенні позовної вимог про визнання дій відповідача незаконними, для чого викласти абзац 1 резолютивної частини рішення в наступній редакції : «В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гнітька Дмитра Олександровича про визнання дій незаконними, скасування постанови - відмовити».

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 05.06.2018 по справі № 554/1161/18 змінити.

Викласти абзац 1 резолютивної частини рішення в наступній редакції : «В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гнітька Дмитра Олександровича про визнання дій незаконними, скасування постанови - відмовити».

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05.06.2018 по справі № 554/1161/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.С. Резнікова Л.В. Курило