Справа № 826/12323/18
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

08 серпня 2018 року м. Київ № 826/12323/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А., розглянувши, до відкриття провадження в справі, заяву про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та скасування постанови в частині, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до суду з адміністративним позовом про:

визнання незаконною та скасування з дати прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №333 "Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №594 і 615" у частині, що стосується доповнення пункту 14 Порядку №615 після абзацу одинадцятого новим абзацом такого змісту: "У разі наявності у заявника, який звернувся із заявою для продовження строку дії дозволу, заборгованості із сплати рентної плати за користування надрами до особливих умов дозволу включається вимога щодо обмеженого розпорядження видобутими корисними копалинами відповідно до статті 10 Закону України "Про нафту і газ" та статті 24 Кодексу України про надра.";

зобов'язання Кабінету Міністрів України невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданнях, в яких було офіційно оприлюднено Постанову Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №333 "Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №594 і 615", після набрання вказаним рішенням законної сили.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення в адміністративній справі шляхом зупинення дії в частині пункту 4 частини другої постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №333 "Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №594 і 615", де зазначено: "Уразі наявності у заявника, який звернувся із заявою для продовження строку дії дозволу, заборгованості із сплати рентної плати за користування надрами до особливих умов дозволу включається вимога щодо обмеженого розпорядження видобутими корисними копалинами відповідно до статті 10 Закону України "Про нафту і газ" та статті 24 Кодексу України про надра".

Судом ухвалено здійснити розгляд заяви про забезпечення позову відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

Вирішуючи клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Як уже зазначалось, заявник просить зупинити дію нормативно-правового акта в частині.

Частиною п'ятою статті 151 КАС України визначено, що зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

В обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову позивач зазначає, про очевидну протиправність оскаржуваної норми постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №333.

У заяві про забезпечення позову зазначено, що протиправність нормативно-правового акту полягає в такому: підстави та порядок застосування такого заходу, як обмежене надрокористування а, саме, обмежене розпорядження видобутими корисними копалинами повинні визначатись виключно законами України, а зміна таких підстав підзаконним нормативно-правовим актом не допускається; Кабінет Міністрів України вийшов за межі наданих йому повноважень, розширивши встановлені статтями 56, 57 Кодексу України про надра перелік підстав обмеженого надрокористування та запровадивши відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення; відповідальність за вчинення порушень з питань оподаткування може визначатись виключно законами та вже передбачена, зокрема, Податковим кодексом України.

Заявник наголошує, що станом на час подання заяви про забезпечення позову застосування Державною службою геології та надр України оскаржуваних положень постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №333 призведе до порушення конституційних прав позивача і надрокористувачів в цілому, оскільки обмеження розпорядження видобутими копалинами є порушенням права приватної власності, що охороняється частиною четвертою статті 41 Конституції України та відповідно до положень Основного закону України є непорушним. Крім того, Державною службою геології та надр України не видано ПАТ "Укрнафта" спеціальні дозволи з продовженими строками дії, щодо яких адміністративними судами прийнято рішення у справах №826/2623/18 та №826/15869/17, якими підтверджено перебування на розгляді 27 заяв про продовження строків дії спеціальних дозволів, що припиняють свою дію у 2018 році.

Згідно з абзацом восьмим підпункту 2 пункту 2 "Змін, що вносяться до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 р. №594 і 615", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №333 - пункт 14 після абзацу одинадцятого "Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 доповнено новим абзацом: "У разі наявності у заявника, який звернувся із заявою для продовження строку дії дозволу, заборгованості із сплати рентної плати за користування надрами до особливих умов дозволу включається вимога щодо обмеженого розпорядження видобутими корисними копалинами відповідно до статті 10 Закону України "Про нафту і газ" та статті 24 Кодексу України про надра.".

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України "Про нафту і газ" від 12.07. 2001 №2665-III нафта і газ, видобуті користувачем нафтогазоносних надр і повернуті в надра для зберігання, технологічних цілей або запобігання їх знищенню, належать користувачу нафтогазоносними надрами, якщо інше не передбачено цим Законом або угодою про умови користування нафтогазоносними надрами.

Пунктом 10 "Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 передбачено, що невід'ємною частиною дозволу є угода про умови користування надрами, що укладається між органом з питань надання дозволу і надрокористувачем &?є;...&?і;

Отже, Законом України "Про нафту і газ" передбачено встановлення обмежень угодою про умови користування надрами. Водночас тлумачення судом "обмеженого розпорядження видобутими корисними копалинами" з метою з'ясування відповідності такого обмеження статті 10 Закону України "Про нафту і газ" повинно здійснюватись під час судового розгляду справи з урахуванням позицій сторін. Цей висновок стосується також питання повноважень Кабінету Міністрів України встановлювати обмеження розпорядження видобутими копалинами з урахуванням того, що зазначеним Законом передбачено встановлення обмежень угодою про умови користування надрами, що врегульовано "Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615.

На думку суду, заявником не доведено очевидної протиправності оскаржуваного положення постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №333 нормам статей 56, 57 Кодексу України про надра, позаяк наведені статті регулюють питання обмеження, тимчасова заборона (зупинення) або припинення користування надрами в зв'язку з недотриманням відповідних вимог, водночас оскаржуваними положеннями постанови передбачено обмеження розпорядження видобутими корисними копалинами.

Іншою підставою для забезпечення позову вказано очевидну небезпечність завдання шкоди правам, інтересам позивача, яка полягає в тому, що з високим ступенем вірогідності можуть настати такі дії або події, які безумовно призведуть до порушення прав та інтересів позивача та унеможливить захист прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів. У заяві також зазначається, що інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як уже зазначав суд, за змістом частини п'ятої статті 151 КАС України визначено виключні підстави зупинення дії нормативно-правового акта як заходу забезпечення позову, зокрема однією з обов'язкових умов є порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо нормативно-правового акта.

Отже, доводи заявника про можливість застосування до ПАТ "Укрнафта" оскаржуваних положень постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №333, що призведе до порушення прав та інтересів товариства не можуть бути підставою для зупинення дії нормативно-правового акту з урахуванням положень частини п'ятої статті 151 КАС України.

Щодо порушених прав, інтересів заявника, які неможливо буде відновити або їх відновлення потребуватиме значних затрат в разі невжиття заходів забезпечення позову, то суд зазначає, що заявником не надано доказів того, що оскаржувані положення можуть бути застосовані до позивача Державною службою геології та надр України в зв'язку з наявністю заборгованості із сплати рентної плати за користування надрами. Крім того, у зазначених в заяві справах №826/2623/18 (рішення суду не набрало законної сили) та №826/15869/17 рішеннями судів на підставі принципу "мовчазної згоди", встановленої частиною шостою статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", зобов'язано Державну службу геології та надр України видати відповідні дозволи. Також суд звертає увагу, що пунктом 17 "Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 передбачено внесення змін до дозволу на підставі заяви та поданих надрокористувачем документів у разі зміни особливих умов та інших умов, визначених у дозволі. Тобто Порядком передбачена процедура внесення змін до особливих та інших умов.

З огляду на висновок суду щодо недоведеності заявником в заяві про забезпечення позову очевидної протиправності оскаржуваних положень постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №333, ненадання доказів порушення прав, інтересів ПАТ "Укрнафта", суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Укрнафта" в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя В.А. Донець