Справа № 820/4598/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

07 серпня 2018 року

справа №820/4598/17

адміністративне провадження №К/9901/46675/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року у складі колегії суддів Бондара В. О., Калитки О. М., Кононенко З. О. у справі № 820/4598/17 за позовом Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького» до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року Комунальне підприємство «Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкових повідомлень-рішень від 22 вересня 2017 року № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 5 579 395 грн; № , яким збільшено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 1 141 406 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 285 351 грн 50 коп.; №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 050 761 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 512 690 грн 25 коп.; № , яким Підприємству нараховано штраф у розмірі 120 грн; № , яким нараховано штрафні санкції з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 510 грн та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 78 095 грн 92 коп, застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 49 948 грн 48 коп. та визначено суму пені у розмірі 44 263 грн 98 коп., з мотивів протиправності їх прийняття.

29 листопада 2017 року постановою Харківського окружного адміністративного суду (суддя - Заічко О. В.) адміністративний позов задоволено частково, скасовано податкові повідомлення - рішення від 22 вересня 2017 року №, №, №.

Задовольняючи позовні вимоги у частині, суд першої інстанцій висновувався з протиправності податкових повідомлень - рішень від 22 вересня 2017 року №, №, №, внаслідок недоведення податковим органом складу податкових правопорушень, покладених в основу їх прийняття.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині, суд першої інстанції виходив з доведення податковим органом складу податкових правопорушень, покладених в основу прийняття податкових повідомлень-рішень № , яким платнику податків нараховано штраф у розмірі 120 грн.; № , яким нараховано штрафні санкції з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 510 грн та №, яким Підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, пені у сумі 78 095 грн 92 коп., застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 49 948 грн 48 коп.

23 лютого 2018 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позову та прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22 вересня 2017 року № .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у відповідній частині, суд апеляційної інстанції виходив з безпідставності прийняття податкового повідомлення-рішення від 22 вересня 2017 року № про застосування штрафних санкцій, внаслідок відсутності складу податкового правопорушення, передбаченого підпунктом 164.2.12 пункту 164.2 статті 164 і, як наслідок, пунктом 176.2 статті 176 Податкового кодексу України.

30 березня 2018 року відповідачем подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

У касаційній скарзі податковий орган, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме положень підпункту 44.6 статті 44, пункту 119.2 статті 119, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, 242 Кодексу адміністративного судочинства України, доводить неповне встановлення обставин справи судом апеляційної інстанції в частині, що вплинули на прийняття податкового повідомлення рішення від 22 вересня 2017 року № , просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову на суму 510 грн. та залишити рішення суду першої інстанції в цій частині в силі (з урахуванням редакційного уточнення касаційної скарги).

03 квітня 2018 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу відповідача залишено без руху та запропоновано скаржнику надати оскаржувані податкові повідомлення-рішення з метою правильного розрахунку судового збору та уточнити вимоги касаційної скарги

23 квітня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання, до якого додані оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

02 травня 2018 року касаційну скаргу відповідача залишено без руху з мотивів сплати судового збору не у повному обсязі та надано десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги з моменту отримання цієї ухвали.

21 травня 2018 року відповідачем на виконання ухвал Верховного Суду надано редакційне уточнення касаційної скарги та оригінал платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі, що відповідає уточненим вимогам касаційної скарги.

24 травня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за наслідками усунення відповідачем недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк та витребувано з Харківського окружного адміністративного суду справу № 820/4598/17.

31 липня 2018 року справа № 820/4598/17 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у вересні 2017 року податковим органом проведено комплексну документальну планову виїзну перевірку Підприємства за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року, за результатами якої складено акт від 1 вересня 2017 року № 11376/20-40-14-02/02220763 (далі - акт перевірки).

Висновками акта перевірки встановлено, серед іншого, порушення:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 6 стандарту бухгалтерського обліку 16 "Витрати", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за N 27/4248 зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на суму 2 051 761 грн, у тому числі за 3 квартал 2016 року в сумі 149 740 грн, за 1 квартал 2017 року в сумі 1 902 021 грн, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявсь, на загальну суму 5 579 395 грн, у тому числі за 2015 рік в сумі 298 866 грн, за 1 квартал 2017 року в сумі 5 280 529 грн;

- пункту 198.1, пункту 198.2 та пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 141 406 грн, у тому числі за травень 2016 року в сумі 213 274 грн, за липень 2016 року в сумі 99 795 грн, за серпень 2016 року в сумі 33 259 грн, за листопад 2016 року в сумі 171 434 грн, за грудень 2016 року в сумі 400 539 грн, за січень 2017 року в сумі 223 105 грн.

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 120 грн.

- підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме не повідомлено податкову інспекцію про доходи, отримані фізичними особами, як кошти, отримані платниками податку на відрядження або під звіт, у т. ч. надміру витрачені та не повернуті у встановлені законодавством строки у 3, 4 кварталах 2014 року, визначеному у порядку, встановленому пункту 170.1 Податковим кодексом України (підпункт 164.2.11 та підпункт 165.1.11 Податкового кодексу України, код ознаки доходу 118);

- підпункту 164.2.12 пункту 164.2 статті 164, пункту 170.9 статті 170 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся, на 78 095 грн., 95 коп. в тому числі по звітних періодах: на 2014 рік у сумі 78 095 грн. 92 коп.

22 вересня 2017 року податковим органом на підставі акта перевірки згідно з пунктами 54.3.2 та 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України прийнято податкові повідомлення-рішення, протиправність яких є предметом судового розгляду у цій справі.

Касаційна скарга податкового органу підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги стосуються виключно обґрунтування правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 22 вересня 2017 року № (з урахуванням редакційних уточнень до касаційної скарги). Законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції в іншій частині не оспорюється, а відтак не може бути предметом касаційної перегляду.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 510 грн.

Відповідно до пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Склад податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, доводиться на підставі того, що Товариством не повідомлено податкову інспекцію про доходи, отримані фізичними особами як кошти, отримані платниками податку на відрядження або під звіт, у тому числі надміру витрачені та не повернуті у встановлені законодавством строки у 3, 4 кварталах 2014 року, у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що висновок податкового органу про неповідомлення податкової інспекції про доходи, отриманими фізичними зроблено податковим органом на підставі того, що під час перевірки не надано документів, що підтверджують використання отриманих найманими працівниками грошових коштів для потреб фінансово - господарської діяльності підприємства (наказ про відрядження, запрошення приймаючої сторони, звіт про відрядження, розрахунок добових, тощо).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 березня 2015 року у справі № 640/4016/15-к слідчому Слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Цібку А. В. надано дозвіл на проведення обшуку в офісі Підприємства, з метою відшукання та вилучення речей і документів. Згідно пунктів 84, 86, 93 сторінки 29 протоколу від 06 березня 2015 року, складеного слідчим на підставі вказаної ухвали вилучено, серед іншого, авансові звіти за вересень - грудень 2014 року.

За змістом пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України виїмка документів або інше їх вилучення правоохоронними органами є поважною причиною неподання таких первинних документів під час перевірки і не тягне за собою негативних наслідків для платника податків.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що ненадання платником податків оригіналів документів, якщо такі документи були вилучені правоохоронними та іншими органами до або під час перевірки не є порушенням та не тягне настання правових наслідків передбачених абзацом 1 пункту 44.6 статті 46 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанції в межах перегляду судом касаційної інстанції, не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер