Справа № 743/1138/18
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2018-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1138/18
Провадження № 2-а/743/91/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

за участю: - секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,

- перекладача АЙЛА МУХАМЕД;

учасники справи: - представник ГУДМС України в Харківській області

ЧЕРЕПАНСЬКИЙ М.Г.,

- громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом Головного управління Державної міграційної служби України

в Харківській області

до громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

14 серпня 2018 р. ГУДМС України в Харківській області до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього на 3 місяці.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.03.2018 року було примусово видворено за межі території України громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та затримано останнього з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців. Вказують, що строк затримання відповідача закінчується 19 вересня 2018 р., а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення, так як останнього не ідентифіковано, ними не одержано від Державної міграційної служби відповіді на листи про розгляд питання щодо ідентифікації громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та документування даного громадянина довідкою про повернення до Гвінеї.

Ухвалами Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2018 р. відкрито провадження по справі та призначено його спочатку на 14 серпня 2018 р., в режимі відеоконференції з Дзержинським районним судом м. Харкова, а потім в такому ж режимі на 15 серпня 2018 р..

В судовому засіданні:

- представник ГУДМС України в Харківській області ЧЕРЕПАНСЬКИЙ М.Г. позов підтримав, з підстав вказаних в ньому. Додатково вказав, що продовження дії паспорту відповідача проведено не уповноваженими особами, а всі їх спроби ідентифікувати особу відповідача є марними. Тим більше оригінал паспорту їм не надають. Вказує про законність судового рішення про примусове видворення іноземця та про безпідставність тверджень останнього про їх неправомірні дії під час документування останнього;

- громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 просив відмовити в задоволенні позову, так як відсутні підстави для продовження строку його затримання в ПТПІ, оскільки його особа ідентифікована чинним паспортом громадянина Республіки Гвінея та свідоцтвом про шлюб. Зазначає, що він розуміє неминучість полишення території України, від цього не ухиляється, але хоче покинути територію України з сім'єю. Зазначав на неправомірність судового рішення про його примусове видворення та на неправомірність дій ДМС під час його документування.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що:

- громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 має паспорт громадянина Республіки Гвінея, з відповідним номером, який виданий 08.07.2009 р., терміном до 07.07.2014 р., в якому мається відмітка про його продовження до 21.08.2019 р. консулом Республіки Гвінея в Україні;

- рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.03.2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського ААС від 25.07.2018 р., примусово видворено громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України; затримано громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщено останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців;

- з 20.03.2018 року громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно Акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, перебуває в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України;

- згідно Листів від 24.04.2018 р. № 6301.8.3-8201/63.2-18 та від 04.07.2018 р. № 6301.8.3/13287-18, ГУДМС України в Харківській області зверталось до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби про звернення до Посольства Республіки Гвінея щодо прискорення процедури ідентифікації громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та документування даного громадянина довідкою про повернення до Гвінеї, проте відповіді на вказані листи від Державної міграційної служби України на одержали.

Мотивована оцінка аргументів сторін, норми права, які застосовує (не застосовує) суд, та мотиви їх застосування (не застосування).

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає, щоб затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції розглядалося як обґрунтовано необхідний захід, наприклад, з метою запобігти вчиненню особою злочину або втечі. У зв'язку з цим, стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає інший від статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рівень захисту: все, що вимагається відповідно до підпункту (f) - це «вжити заходів з метою депортації або екстрадиції». Відповідно, для цілей його застосування несуттєво, чи є рішення про примусове видворення обґрунтованим згідно з національним законодавством або Конвенцією (§ 112 рішення у справі "Чахал проти Сполученого Королівства", § 38 рішення у справі "Чонка проти Бельгії", § 69 рішення у справі "Насруллоєв проти Росії", § 109 рішення у справі "Солдатенко проти України").

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Тобто, в розумінні Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, вжиття заходів щодо ідентифікації іноземця можливі у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчує особу.

Оскільки особа громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 документована паспортом громадянина Республіки Гвінея, який долучений до адміністративного позову, то вказане, в сукупності з наявністю у останнього чинного свідоцтва про шлюб (Серія НОМЕР_1) з громадянкою України ОСОБА_2., з наявністю у відповідній графі паспорту відмітки про його продовження до 21.08.2019 р. консулом Республіки Гвінея в Україні свідчить, що особа громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікована.

При цьому, навіть в разі недійсності відмітки про продовження дії паспорту, тобто закінчення дії паспорту громадянина Республіки Гвінея, то це свідчить тільки про недійсність паспорту, але не може свідчити, що особа відповідача не ідентифікована.

Вказане виключає процедуру ідентифікації громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсутні вичерпні умови за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, передбачені ч. 13 ст. 289 КАС України та, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позову Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та

підписано 15 серпня 2018 року.