Справа № 826/8300/15
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8300/15 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Літвіної Н.М.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 березня 2018 року (повний текст складено 15 березня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ірпінського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Ірпінського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №374 від 18 лютого 2015 року та наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області №146 від 16 березня 2015 року в частині про звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ України на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Ірпінського МВ (з обслуговуванням м.Ірпінь та Бучі) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області з 17 березня 2015 року, стягнути з Ірпінського МВ (з обслуговуванням м.Ірпінь та Бучі) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року, адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в Київській області №374 від 18 лютого 2015 року в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в Київській області №146 о/с від 16 березня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ (з постановкою на військовий облік) за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, поновлено ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Ірпінського міського відділу (з обслуговування м. Ірпінь та Бучі) ГУ МВС України в Київській області з моменту звільнення, тобто з 16 березня 2015 року, стягнуто з Ірпінського міського відділу ГУ МВС України в Київській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 20919,54 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2016 року касаційну скаргу ГУ МВС України у Київській області задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 березня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. На думку апелянта, оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що висновок службового розслідування від 18 лютого 2015 року за фактом відкриття кримінального провадження відносно, зокрема, позивача є таким, що не відповідає дійсності, ґрунтується на формальному дотриманні процедури та не відповідає закону, а законність обставин звільнення ОСОБА_2 не доведена належним чином і сама процедура проведена з численними порушеннями.

ГУ МВС України в Київській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що оскаржувані накази були винесені з дотриманням норм діючого законодавства.

Сторони, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання 31 липня 2018 року не з'явилися.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ зі спеціальним званням майор міліції та наказом ГУ МВС України в Київській області від 11 вересня 2014 року №856 о/с (а.с.94 т.1) позивача призначено на посаду начальника сектору дільничних інспекторів міліції Ірпінського МВ (з обслуговування м.Ірпінь та Бучі) ГУ МВС України в Київській області.

Наказом начальника ГУ МВС України в Київській області від 18 лютого 2015 року №374 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Ірпінського МВ» (а.с.45 т.1) вирішено, зокрема, звільнити майора міліції ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України в Київській області від 16 березня 2015 року №146 о/с (а.с.11 т.1) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п.64 «є» (за порушення дисципліни) майора міліції ОСОБА_2 (М-247659) начальника сектору дільничних інспекторів міліції Ірпінського МВ (з обслуговуванням м.Ірпінь та Бучі) 24 березня 2015 року.

Вважаючи вказані накази протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов висновку, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення відповідає ступеню тяжкості вчиненого порушення.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про міліцію» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», який визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про міліцію» діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Згідно з ч.1 ст.5 наведеного Закону міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Частиною 1 ст.18 цього Закону передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст.5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

За змістом ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до ст.15 Дисциплінарного статуту у разі порушення дисципліни особами рядового і начальницького складу в період перебування у відрядженні, відпустці, на відпочинку або в період тимчасової непрацездатності начальник органу чи підрозділу, у межах відповідної території, де вчинено дисциплінарний проступок, уживає заходів щодо його припинення, збирає первинні матеріали та надсилає їх для розгляду за місцем проходження служби порушника.

Накладання дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу за проступки, учинені під час чергування, несення вартової чи патрульно-постової служби, здійснюється тільки після закінчення чергування, варти або після заміни їх іншими особами та здачі зброї.

Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230, відповідно до п.1.1 якої ця Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні.

Згідно п.1.2 Інструкції службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (п.2.1 Інструкції).

Відповідно до підпунктів 2.2.1, 2.2.20 п.2.2 Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, серед іншого, невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю; отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Згідно п.2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2003 року ОСОБА_2 прийняв присягу працівника органів внутрішніх справ (а.с.48 т.1).

Позивач був ознайомлений з пам'яткою-застереженням працівника органів внутрішніх справ України про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України згідно із Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», відповідно до якої забороняється одержувати неправомірну вигоду або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, про що наявний особистий підпис позивача (а.с.49 т.1).

У зв'язку з надходженням спецповідомлення від 10 лютого 2015 року (а.с.54 т.1) та винесенням слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури Київської області юристом 2 класу ОСОБА_4 постанови про призначення службового розслідування від 13 лютого 2015 року (а.с.131 т.1)наказом ГУ МВС України від 13 лютого 2015 року №314 (а.с.56 т.1) призначено службове розслідування за фактом відкриття кримінального провадження №0000038, розпочатого 30 січня 2015 року по факту готування до одержання працівником правоохоронного органу неправомірної вигоди поєднаного з вимаганням, в ході супроводження якого затримані, зокрема, начальник СДІМ Ірпінського МВ майор міліції ОСОБА_2 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України.

18 лютого 2015 року начальник ГУ МВС України в Київській області підполковник ОСОБА_5 затвердив висновок службового розслідування за фактом відкриття кримінального провадження відносно окремих працівників Ірпінського М.В. (а.с.116 т.1) складений інспектором ВІОС УКЗ ГУ МВС України в Київській області капітаном міліції ОСОБА_6 спільно зі старшим інспектором ВДІМ УГБ ГУ МВС України в Київській області майором міліції ОСОБА_7, на підставі наказу ГУ МВС України від 13 лютого 2015 року №314, згідно з яким в результаті службового розслідування встановлено, зокрема, що ОСОБА_2 отримав грошові кошти у сумі 5000,00 грн. від дільничного інспектора Мужаровського С.О., які йому надала гр. ОСОБА_8 за прийняття рішення в її інтересах у процесі розгляду заяви гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про завдання тілесних ушкоджень. У висновку зазначено, що дана надзвичайна подія стала можливою внаслідок порушення, зокрема, позивачем пп.3.3 (працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання - справи честі і обов'язку кожного працівника ОВС) та 4.1 (бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби) Присяги працівника органів внутрішніх справ України, розділу 3 (моральні основи служби в органах внутрішніх справ) наказу МВС України №155-2012 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ», вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо недопущення фактів порушення дисципліни та законності, які призвели до надзвичайної події, а також неналежного контролю зі їх діями з боку керівництва міськвідділу.

Згідно з наведеним висновком службового розслідування, за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, неухильного виконання статутів і наказів начальників, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, пп.3.3 та 4.1 наказу МВС України №155-2012 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ» вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо недопущення фактів порушення дисципліни та законності, які призвели до надзвичайної події, а саме: одержання хабара в особливо великому розмірі, начальника сектору дільничних інспекторів міліції Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_2 вирішено звільнити з органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за порушення дисципліни) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Викладені в акті службового розслідування обставини щодо виявлених порушень, які призвели до надзвичайної події за фактом якої було відкрито кримінальне провадження №0000038 підтверджуються, зокрема, обвинувальним актом від 29 квітня 2015 року у кримінальному провадженні №0000038 про вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_2 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.368 КК України (а.с.218 т.1), ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 12 лютого 2015 року у справі №757/4595/15-к (а.с.86 т.1), якою застосовано запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_2 у вигляді домашнього арешту. В мотивувальній частині вказаної ухвали зазначено, що в ході розгляду клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Київської області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Підпунктами 6.3.2, 6.3.4 п.6.3 р.6 наведеної вище Інструкції передбачено право особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування. Відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України.

Відповідно до ч.5 ст.14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, має запропонувати надати порушнику письмові пояснення з приводу допущеного дисциплінарного проступку. Небажання особи рядового і начальницького складу, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідно до наявним в матеріалах справи пояснень ОСОБА_2 від 16 лютого 2015 року (а.с.60 т.1), останній відмовився від дачі пояснень з приводу допущеного дисциплінарного проступку згідно ст.63 Конституції України.

Наказом ГУ МВС України в Київській області від 18 лютого 2015 року №374 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Ірпінського МВ» (а.с.127 т.1) вирішено за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, неухильного виконання статутів і наказів начальників, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, пп.3.3 та 4.1 наказу МВС України №155-2012 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ» вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо недопущення фактів порушення дисципліни та законності, які призвели до надзвичайної події, а саме: одержання хабара в особливо великому розмірі, начальника сектору дільничних інспекторів міліції Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_2 вирішено звільнити з органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за порушення дисципліни) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС в Київській області від 16 березня 2015 року №146 о/с (а.с.11 т.1) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п.64 «є» (за порушення дисципліни) майора міліції ОСОБА_2 (М-247659) начальника сектору дільничних інспекторів міліції Ірпінського МВ (з обслуговуванням м.Ірпінь та Бучі) 24 березня 2015 року.

Трудову книжку та військовий квиток позивачем отримано 09 квітня 2015 року, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна копія його розписки (а.с.52 т.1).

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на відсутність такого, що набрав законної сили обвинувального вироку суду, яким би міг бути встановлений факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, що було підставою для висновку про вчинення ним дисциплінарного правопорушення і звільнення за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Колегія суддів зазначає, що п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ містить окремий підпункт «й», яким передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.

Таким чином, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини розмежовують поняття звільнення за порушення дисципліни та звільнення у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

В той же час, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за вчинення кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.368 КК України, а за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, неухильного виконання статутів і наказів начальників, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, пп.3.3 та 4.1 наказу МВС України №155-2012 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ» вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо недопущення фактів порушення дисципліни та законності, які призвели до надзвичайної події.

Таким чином, зі змісту наказу ГУ МВС України у Київській області від 18 лютого 2015 року №374 вбачається, що позивач свідомо проігнорував вимоги керівництва МВС України та УМВС в області щодо неухильного дотримання законності та службової дисципліни, зокрема, отримав грошові кошти у сумі 5000,00 грн. від дільничного інспектора Мужаровського С.О., які йому надала гр. ОСОБА_8 за прийняття рішення в її інтересах у процесі розгляду заяви гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про завдання тілесних ушкоджень, що призвело до надзвичайної події і свідчить про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

За вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження №0000038 та в ухвалі Печерського районного суду м.Києва від 12 лютого 2015 року у справі №757/4595/15-к суд дійшов висновку про доведеність обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст.5 Закону України «Про міліцію», пп.1 п.5 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №383, з метою зміцнення дисципліни та законності серед особового складу, безумовного забезпечення прав і свобод громадян, дотримання стандартів етичної поведінки, доброчесності та запобігання конфлікту інтересів у діяльності працівників органів внутрішніх справ, наказом Міністерства внутрішніх справі України 22 лютого 2012 року № 155 затверджені Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 року за №628/20941, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пп.2.1 р.IV наведених Правил, вони під час виконання службових обов'язків, оперативно-службових завдань вимагають від працівника не допускати впливу сторонніх осіб, особистих (приватних) інтересів, інтересів членів своєї сім'ї на виконання службових обов'язків, якщо ці інтереси не співпадають із завданнями органів внутрішніх справ або суперечать їм; стверджувати та відстоювати честь і гідність правоохоронця як посадової особи, уповноваженої державою та Українським народом захищати законні права й інтереси громадян. Усіляко сприяти підвищенню авторитету органів внутрішніх справ серед населення.

Підпунктом 2.2 р.ІІ цих Правил встановлено, що дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

Відповідно до пп.7.2 р.VII наведених Правил працівник органів внутрішніх справ зобов'язаний неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством та Законом України «Про міліцію», уникати дій, які можуть бути сприйняті як підстава підозрювати його в корупції. Своєю поведінкою він має продемонструвати, що не терпить будь-яких проявів корупції, відкидає пропозиції про незаконні послуги, чітко розмежовує службу і приватне життя, при найменших ознаках корумпованої поведінки інших осіб інформує керівника свого структурного підрозділу (пам'ятка-застереження працівника органів внутрішніх справ України про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України (додаток)).

Працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання - справа честі і обов'язку кожного працівника органів внутрішніх справ (пп.3.3 р.ІІІ Правил).

Згідно з пп.пп.4.1, 4.2 р.ІІІ цих Правил працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання, зокрема, визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Бездоганне виконання моральних зобов'язань забезпечує право працівника на суспільну довіру, повагу, визнання і підтримку громадян.

Колегія суддів зазначає, що відповідні дії позивача, які мали наслідком відкриття кримінального провадження №0000038 негативно впливають на імідж та репутацію органів внутрішніх справ, підривають довіру населення, були вчинені внаслідок порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, наказу МВС України №155-2012 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ», вимог керівництва МВС України та Головного управління щодо недопущення фактів порушення дисципліни та законності, які призвели до надзвичайної події.

Частиною 10 ст.14 Дисциплінарного статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник ГУ МВС України в Київській області може застосувати до нього стягнення у межах компетенції, виходячи із обставин справи.

Працівник міліції згідно Присяги та Правил поведінки не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання - справа честі і обов'язку кожного працівника.

Працівник міліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов'язання, а саме бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Колегія суддів зазначає, що позивач, допустивши надзвичайну подію, встановлену під час службового розслідування, порушив норми професійної етики в частині додержання обов'язку недопущення дій і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету органів внутрішніх справ України, викликати негативний громадський резонанс, а вид дисциплінарного стягнення в повній мірі узгоджується зі значимістю вчиненого позивачем проступку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі №800/508/17, яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що позивача було правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, накази ГУ МВС України в Київській області №374 від 18 лютого 2015 року та №146 від 16 березня 2015 року в частині про звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування, поновлення позивача на службі та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді А.Ю.Кучма

Н.М.Літвіна