Справа № 500/3704/18
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2018-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/3704/18
Провадження № 2-а/500/99/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 7 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 238448 від 01 червня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора роти № 7 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 238448 від 01 червня 2018 року, за ч.6 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1, яка була винесена інспектором роти №7 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 та закриття провадження по справі, мотивуючи тим, що 01.06.2018 року в м. Ізмаїлі на проспекті Суворова, 269 його зупинив відповідач. Причиною зупинки стало нібито те, що в нього не працювало освітлення заднього державного номерного знака. В оскаржуваній постанові відповідач вказав, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit, номерний знак НОМЕР_1, у якого не був освітлений задній державний номерний знак у темну пору доби, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 статті 121 КУпАП. Разом з тим, позивач пояснив, що керував транспортним засобом марки Ford Transit, номерний знак НОМЕР_2. Також зазначає, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративного стягнення, ґрунтується на неповному та необ'єктивному розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій. Вказує на те, що під час складання постанови позивач неодноразово заявляв про категоричну незгоду із вчиненням інкримінованого правопорушення. Однак, всупереч його заявам, замість складання передбаченого чинним законодавством протоколу, інспектором було винесено постанову без зазначення жодного доказу вчинення правопорушення. Оскаржувана постанова не містить посилань на перелічені ст.251 КУпАП докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП. Позивач вважає, що оскаржувана постанова не містить даних про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП., а відповідач неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмову заяву щодо розгляду адміністративного позову за його відсутності та просив задовольнити позов.

В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій зазначив, що 01.06.2018 року приблизно о 22 годині 30 хвилин на пр. Суворова в м. Ізмаїлі він зупинив транспортний засіб «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_2 у якого не був освітлений задній номерний знак у темну пору доби. Керував вказаним транспортним засобом ОСОБА_1 Підійшовши до водія, представився, повідомив про відеофіксацію та про причину зупинки, а саме про порушення п.2.9 (в) ПДД України. Крім цього, просив розглянути справу за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 01.06.2018 року інспектором роти № 7 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 238448 від 01 червня 2018 року, якою на підставі ч. 6 ст. 121 КУпАП застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

З постанови від 01 червня 2018 року вбачається, що 01.06.2018 року 22 год. 55 хв. в м. Ізмаїлі на проспекті Суворова, 269 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit, номерний знак НОМЕР_1, у якого не був освітлений задній державний номерний знак у темну пору доби. Чим порушив п.2.9 (в) ПДР України і на підставі ч. 6 ст. 121 КУпАП застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Позивач був присутній при складанні постанови від 01 червня 2018 року, однак не погодився з нею, про що зазначив у постанові.

Разом з тим, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_3 належить автомобіль марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_2.

Частина 6 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п. 2.9 в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Таким чином, відповідальність за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає, зокрема, за керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача як на суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт не освітлення номерного знаку автомобілю позивача, передбачених п.2.9 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, поліція використовує технічні засоби нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 1.3 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п.3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

З матеріалів справи вбачається, що доказами винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП є лише постанова у справі про адміністративне правопорушення. В той час, як відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем п.2.9 Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки тощо.

Проте, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КупАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий Стрелець Т.Г.

Водночас, посилання позивача на рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вважає безпідставним, оскільки на момент ухвалення цього рішення Конституційним судом України були піддані аналізу положення ст. 258 КУпАП, які зазнали суттєвих змін до моменту виникнення спірних правовідносин, які є предметом розгляду у даній адміністративній справі.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, в редакції, чинній на момент винесення органом Національної поліції оскаржуваної постанови, яка була відсутня на момент ухвалення Конституційним судом України рішення від 26.05.2015 р., протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частина пята ст. 258 КУпАП встановлює обов'язок уповноваженої посадової особи скласти протокол про адміністративне правопорушення якщо особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення за виключенням передбачених у ч. 5 цієї статті випадків.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, перше речення частини п'ятої ст. 258 КУпАП доповнено словами "та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі".

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП в редакції Закону України від 14.07.2015 р., якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Наведені положення ч.ч. 2, 5 ст. 258 КУпАП, які виключають обов'язок уповноваженої особи органу Національної поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення у випадку оспорювання порушення, набули чинності 08 серпня 2015 року, у зв'язку чим посилання на рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 р., ухвалене за умов відсутності таких положень законодавства є безпідставним.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 238448 від 01 червня 2018 року, за ч. 6 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 7 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 238448 від 01 червня 2018 року задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 238448 від 01 червня 2018 року, за ч.6 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 08.08.2018 року.

Суддя: ОСОБА_4