Справа № 805/1819/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 р. Справа№805/1819/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання - Заїченко Я.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Голуб П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження: 85000, АДРЕСА_1) до Головного управління Держпраці у Донецькій області в особі Дрозда Сергія Вікторовича, місцезнаходження: 85302, Донецька області, м. Покровськ, вул. Прокоф'єва, буд. 82 про визнання дій відповідача протиправним та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся з позовом до Першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Дрозда Сергія Вікторовича, в якому просив суд:

- визнати протиправним дії відповідача;

- скасувати постанову відповідача від 13 лютого 2018 року, згідно якої позивачу на підставі абзацу 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 186150 гривень;

- закрити справу про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, в порушенні винен не позивач а особа фахівець в області бухгалтерії. Після отримання підприємством припису, товариство вжило всіх заходів щодо усунення порушень, а тому відсутнє право відповідача застосовувати штрафні санкції до підприємства.

Ухвалою суду від 16 березня 2018 року позовна заява залишена без руху, для усунення недоліків (арк. справи 18).

30 березня 2018 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви, шляхом подачі виправленої позовної заяви (арк. справи 21-25).

Ухвалою суду від 27 березня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено у підготовче судове засідання на 24 квітня 2018 року (арк. справи 1).

24 квітня 2018 року по справі у підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 10 травня 2018 року та було замінено відповідача першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області на належного відповідача Головне управління Держпраці у Донецькій області , (далі - відповідач).

10 травня 2018 року розгляд справи відкладено з 10 травня 2018 року на 07 червня 2018 року о 12:00 год.

У підготовчому засіданні 07 червня 2018 року була оголошена перерва до 14 червня 2018 р. на 14:30 год. Крім того, було вирішено продовжити строк підготовчого провадження за ініціативою суду, про що повідомлені особи, які беруть участь у справі.

14 червня 2018 року розгляд справи відкладено з 14 червня 2018 року на 22 червня 2018 року о 11:00 год.

Ухвалою суду від 22 червня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 12 липня 2018 року.

В судовому засіданні 12 липня 2018 року була оголошена перерва до 24 липня 2018 року на 11:30 год., про що повідомлені особи, які беруть участь у справі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та зазначив, що перевірка була здійснена правомірно, під час перевірки були виявлені порушення трудового законодавства, а тому штрафні санкції застосовані правомірно. Зазначено, що виявлені порушення були усунені позивачем після складення припису, надані відповідні документи до управління, разом із тим, виконання припису не звільняє суб'єкта господарювання від застосованих штрафних санкцій.

В судовому засіданні позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підстави незгоди із позовом виклав в наданому відзиві. У судовому засідання пояснив, що відповідач звільнений на законних підставах, а тому просив суд відмовити у позовних вимогах позивача у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, є фізичною особою - підприємцем.

Відповідач - Головне управління Держпраці у Донецькій області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Голова Донецької обласної державної адміністрацій координує діяльність Управління Держпраці і сприяє йому у виконанні покладених на нього завдань. Повноваження Управління Держпраці поширюються на територію Донецької області.

Відповідачем було проведено інспекційне відвідування позивача. Під час інспекційного відвідування, було встановлено порушення абз.5 ст.95 КЗпП України, ст..2 Закону України «Про оплату праці», ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.2.4.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМ України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078), позивачем не нарахована індексація з червня 2017 року наступним працівникам:

ОСОБА_6 в червні 2017 року у сумі 62,31 грн.,

ОСОБА_7 в червні 2017 року у сумі 62,31 грн.,

ОСОБА_8 в червні 2017 року у сумі 62,31 грн.,

ОСОБА_9 в червні 2017 року у сумі 62,31 грн.,

ОСОБА_10 в червні 2017 року у сумі 62,31 грн., в липні 2017 року у сумі 62,31 грн., в серпні 2017 року у сумі 62,31 грн., в вересні 2017 року у сумі 116,20 грн, в жовтні 2017 року у сумі 116,20 грн., в листопаді 2017 року у сумі 116,20 грн., в грудні 2017 року у сумі 179,72 грн.

За результатами інспекційного відвідування було складено акт від 22 січня 2018 року № 05-09-3339/0002. (а.с. 8).

В акті зазначено, та підтверджується матеріалами справи, що на адресу відповідача надійшов лист Добропільского об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30 жовтня 2017 року № 18918/06, яким відповідачу надано інформацію стосовно позивача, щодо страхувальника у якого протягом року не підвищувалась заробітна плата, або сума підвищення становить менше суми нарахованої індексації. (а.с. 38)

Листом від 20 листопада 2017 року № 043/7983 відповідач звернувся до позивача про надання інформації щодо вказаного факту.(а.с. 40)

Листом від 18 грудня 2017 року позивач надав відповідь, у якій між іншим зазначив, що «підвищення мінімальної заробітної плати згідно Законодавства України встановлено 3200 грн. за липень 2017 року склав 0,0 тому індексація не проводилась». (а.с. 43).

Дана відповідь була оцінена відповідачем як невмотивована та така що не спростовує інформації викладеної в листі Добропільского об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у зв'язку з чим було проведено інспекційне відвідування.

Наказом відповідача від 10 січня 2018 року №54/15-14 «Про проведення інспекційного відвідування Фізичної - особи підприємця ОСОБА_1» було затверджено план-графік проведення планової перевірки суб'єкта господарювання фізичної особи - підприємства з 19 січня 2018 року по 22 січня 2018 року (а.с.44)

За результатами проведеної перевірки перевіряючими складено акт №05-09-3339/002 від 22 січня 2017 перевірки додержання законодавства про працю та вимог чинного законодавства розрахунку індексації заробітної плати працівників позивача.

Відповідачем 22 січня 2018 року на підставі акту перевірки винесено припис №05-09-3339/0002/0003 про усунення виявлених під час проведеної перевірки порушень./а.с. 45/

На підставі акту перевірки №05-09-3339/002 від 22 січня 2017 було прийнято постанову № 05-09-3339/002/23 від 13 лютого 2018 року про застосування штрафу в сумі 186 150 грн. в зв'язку із порушенням ч.6 ст. 95 КЗпП України, ст. ЗЗ Закону України «Про оплату праці», ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.п.2,4,5 Порядку №1078 в частині не нарахування індексації з червня 2017 року наступним працівникам: ОСОБА_6 у червні 2017 року у сумі 62,31 грн.; ОСОБА_7 у червні 2017 року у сумі 62,31 грн.; ОСОБА_8 у червні 2017 року у сумі 62,31 грн.; ОСОБА_9 у червні 2017 року у сумі 62,31 грн.; ОСОБА_10 у червні 2017 року у сумі 62,31 грн., у липні 2017 року у сумі 62,31 у серпні 2017 року у сумі 62,31 грн., у вересні 2017 року у сумі 116,20 грн., у жовтні 2017 року у сумі 116,20 грн., у листопаді 2017 року у сумі 116,20 грн., у грудні 2017 року у сумі 179,72 грн./а.с. 8/

Щодо наявності порушень встановлених відповідачем спір відсутній, вони також були позивачем усунені, що визнається сторонами. В матеріалах справи наявні квитанції від 24 січня 2018 року (а.с.93,94 ).

Поняття мінімальних державних гарантій в оплаті праці міститься у статті 12 Закону України "Про оплату праці", частиною першою якої передбачено, що норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про оплату праці" норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості (стаття 9 Закону України "Про оплату праці").

Статтею 2 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що на основі соціальних стандартів визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги.

Мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою (стаття 11 Закону України "Про оплату праці").

Отже, індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці, і державною соціальною гарантією, оскільки стосується працівників і їх сімей.

Водночас, статтею 95 КЗпП України визначено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації.

Так, згідно із статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на січня 2017 встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1600 грн., а з травня - у розмірі 1684 грн., з грудня -1762 грн.

Відповідно до абзацу 4 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно застосовано адміністративно-господарські санкції за порушення законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 186 150,00 грн. та не приймає довід позивача, що відповідач не вправі накладати штраф за не проведення індексації, оскільки це не є недотриманням мінімальних державних гарантій в оплаті праці, а є державними соціальними гарантіями.

Стосовно позиції позивача, щодо у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, та усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду, фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 4 статті 2 цього Закону України «Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності» (далі Закон №877), заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації- з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частини 5 статті 2 Закону).

Суд погоджується з доводом відповідача, що норма частини 11 статті 7 Закону №877 в даному випадку не має застосовуватися, оскільки застосуванню підлягає норма статті 265 КЗпП України , як спеціальна норма, та не приймає довід позивача про те, що виконання позивачем вимог припису у встановлений законодавством строк є підставою для не накладення на позивача штрафних санкцій.

Підставою для накладення штрафу відповідно до статті 265 КЗпП України є акт перевірки про виявлені факти порушення вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, незалежно від їх подальшого усунення.

Таким чином, суд приймає доводи Управління про те, що відповідачем правомірно на підставі статті 265 КЗпП України притягнуто позивача до відповідальності в зв'язку із порушенням мінімальних державних гарантій в оплаті праці та за порушення вимог трудового законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова від № 05-09-3339/002/23 від 13 лютого 2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами є законною в частині нарахованого штрафу в розмірі 186 150,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Щодо твердження позивача, що помилка була допущена не ним безпосередньо, а ФОП ОСОБА_11, яка є спеціалістом у галузі бухгалтерського обліку та аудиту, з якою 01 січня 2017 року було укладено угоду про надання бухгалтерських послуг. Нарахування заробітної плати, усіх обов'язкових платежів, у тому числі і повинна була, як спеціаліст в галузі бухгалтерського обліку, здійснити саме ОСОБА_11, та не виконання вимог законодавства в частині індексації заробітної плати робітникам її провина, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення. (абз.4 ч.2).

Тобто Кодексом чітко визначено хто несе відповідальність за вчинення правопорушення, це юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, в даному випадку це позивач.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові у задоволенні позову судовий збір не відшкодовується.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 122, 132, 139, 143, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місцезнаходження: 85000, АДРЕСА_1) до Головного управління Держпраці у Донецькій області, місцезнаходження: 85302, Донецька області, м. Покровськ, вул. Прокоф'єва, буд. 82 про визнання дій відповідача протиправним та скасування постанови про накладення штрафу - відмовити.

Вступну та резолютивну частину рішення складено у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 24 липня 2018 року в присутності представників сторін.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 серпня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Шинкарьова І.В.