Справа № 607/13662/18
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2018 Справа №607/13662/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Осів І.В.,

з участю представника позивача - Гаврилюк З.Б.,

відповідача - ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільські області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України та затримання із поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області (далі - УДМС у Тернопільській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до особи без громадянства - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про його видворення за межі території України, та затримання із поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби Україниз метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідач народився у Росії (з його слів), 11 грудня 1997 року компетентним органом Латвійської Республікийому було видано паспортний документ - посвідчення особи без громадянства серії НОМЕР_1, терміном дії до 11 грудня 2007 року. Відповідач не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації. До України за вказаним паспортним документом, за його словами, в'їхав 03 липня 2003 року. Після в'їзду в Україну, територію країни не покидав. Під час перебування в Україні, термін перебування на її території не продовжував, згодом втратив паспортний документ - посвідчення особи без громадянства серії НОМЕР_1. До компетентних органів з приводу оформлення нового паспортного документу не звертався. Під час перевірки щодо встановлення законності перебування на території України відповідача, встановлено, що відповідно до інформації міжвідомчої інтегрованої системи «ДМС-АРКАН» відомості щодо перетину державного кордону України особою без громадянства (Латвія) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутні. 20 червня 2018 року за порушення правил перебування в Україні особу без громадянства (Латвія)ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Окрім того, 20 червня 2018 року Тернопільським міським відділом УДМС у Тернопільській області прийнято рішення № 87 про примусове повернення до країни походження або третьої країни особи без громадянства (Латвія) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким останнього зобов'язано покинути територію України до 04 липня 2018 року. Вказане рішення відповідачем не оскаржувалося. Відповідач був повідомлений про вказане рішення, чітко усвідомлював його суть та наслідки невиконання, однак жодних дій щодо його виконання у термін вказаний у рішенні не вживав. На даний час продовжує незаконно перебувати на території України. З цих підстави просить видворити відповідача за межі України.

Стосовно позовних вимог про затримання відповідача із поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України зазначає, що наявні всі підстави стверджувати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення за межі території України, оскільки останній тривалий час перебуває на території України незаконно, свідомо ухиляється від виконання рішення Тернопільського міського відділу УДМС у Тернопільській області про його примусове повернення від 20 червня 2018 року № 87, жодних дій щодо повернення в країну походження чи третю країну у термін визначений у рішенні про примусове повернення № 87 не вживав, крім того, тривалий час перебуваючи на території України не вживав жодних заходів щодо отримання будь-яких документів, що посвідчують його особу, дають право на виїзд з України чи легалізації перебування на території України. Також у нього не має постійного місця проживання, законних джерел доходу, належного фінансового забезпечення та близьких родичів.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільські області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільські області до ОСОБА_2 про затримання особи без громадянства із поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільсьокої області від 01 серпня 2018 року справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільські області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України об'єднано в одне провадження із справою за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільські області до ОСОБА_2 про затримання особи без громадянства із поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, зазначених у позовних заявах.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що Він народився в Мурманську, в 1969 році його сімя переїхала в Латвію, де проживав до 2000-х років. В Латвії проживає його рідна сестра, двохрідні брати та сестри. Через проблеми в Латвії, він покинув цю країну та переїхав спочатку в Фінляндію, а потім в Україну, де проживає до цього часу ііз співжителькою, має тимчасові підробітки. Свій паспорт втратив під час поїздки в Київ.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився у Росії (з його слів).

Компетентним органом Латвійської Республіки11 грудня 1997 йому було видано паспортний документ - посвідчення особи без громадянства серії НОМЕР_1, терміном дії до 11 грудня 2007 року.

Встановлено, що відповідач не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (без реєстрації, що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 18 липня 2018 року за № 6101.8/2942-18).

До України за вказаним паспортним документом, за його словами, в'їхав 03 липня 2003 року. Після в'їзду в Україну, територію країни не покидав.

Інформація щодо дати в'їзду Відповідача, а саме 03 липня 2003 року, підтверджується відомостями, наданими у вимозі на судимість ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 червня 2018 року Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУ Національної поліції в Тернопільській області.

Встановлено, та визнається відповідачем, що під час перебування в Україні, термін перебування на її території не продовжував, згодом втратив паспортний документ - посвідчення особи без громадянства серії НОМЕР_1. До компетентних органів з приводу оформлення нового паспортного документу не звертався.

Встановлено, що відповідно до інформації міжвідомчої інтегрованої системи «ДМС-АРКАН» відомості щодо перетину державного кордону України особою без громадянства (Латвія) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутні.

20 червня 2018 року за порушення правил перебування в Україні особу без громадянства (Латвія)ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

20 червня 2018 року Тернопільським міським відділом УДМС у Тернопільській області прийнято рішення № 87 про примусове повернення до країни походження або третьої країни особи без громадянства (Латвія) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким останнього зобов'язано покинути територію України до 04 липня 2018 року. Вказане рішення відповідачем не оскаржувалося.

Встановлено та відповідачем не заперечується, що по даний час рішення про примусове повернення із України ним не виконано.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Закон України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Статтею 1 Закону визначено, що особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином.

Відповідно до абзацу першого частини 1 ст. 15 Закону, в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону, в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 статті 25 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні, або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Законом, а саме, ч. 16 ст. 4 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Частиною 3 статті 9 Закону визначено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Підпунктом 2 пункту 2 ,,Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 15.02.2012 № 150, зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

П. 14 ст.1 Закону визначено, що нелегальний мігрант -іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною першою статті 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

В силу вимог ч.ч. 5, 6 ст. 26 вищевказаного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1, «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця і особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно з вимогами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач свідомо грубо тривалий час порушує законодавство України, яке визначає статус іноземців та осіб без громадянства в Україні, не має постійного місця проживання в Україні, близьких родичів, належного фінансового забезпечення, не працює та не має законних джерел доходу, а також не має паспортного документа чи документа, що дає право на виїзд з України і не вживає жодних заходів щодо отримання будь-яких паспортних документів, що дають право на перетин кордону чи будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні У встановлений строк без поважних причин відповідач не виконав рішення про примусове повернення з України, та жодних заходів щодо виїзду за межі України у строк вказаний у рішенні про примусове повернення з України не вживав.

Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухиляється від добровільного виїзду за межі України на законних підставах.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем - особою без громадянства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, законодавства України, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства в Україні.

Відповідач не звертався із клопотанням про продовження строку перебування, не виконав в добровільному порядку рішення уповноваженого органу від 20 червня 2018 року про залишення території України у встановлений термін, яке не було оскаржене.

Судом не встановлено обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України.

Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів на спростування доводів позивача та безпідставність позовних вимог.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.371 КАС України, суд, який ухвалив рішення за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача про звернення рішення суду до негайного виконання та те, що відповідачем порушуються правила перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, враховуючи особу відповідача, який тривалий час ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України, продовжує знаходитись на території України без законних на те підстав, з метою забезпечення реального виконання судового рішення, вважає за можливе звернути рішення суду до негайного виконання.

Статтею 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України. Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

На підставі викладеного та враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_2 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, що підтверджується його ухиленням від добровільного виїзду, беручи до уваги відсутність у відповідача постійного місця проживання та законних джерел доходу, не вжиття ним будь-яких заходів щодо отримання будь-яких документів, що посвідчують його особу, дають право на виїзд з України чи легалізації перебування на території України, суд вважає позов в частині затримання особи без громадянства ОСОБА_2 із поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, яку незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9,72 79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області ( бул. Шевченка, 10 м. Тернопіль, , електронна адреса - ) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, особи без громадянства) про примусове видворення за межі території України та його затримання із поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України особу без громадянства (Латвія) ОСОБА_2, (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати особу без громадянства (Латвія) ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, із поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України, строком на 6 (шість) місяців.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через суд першої інстанції у 10 - денний строк з дня проголошення рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддяВ. М. Позняк