Справа № 750/6874/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2018 року

Київ

справа № 750/6874/17

провадження № К/9901/2563/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Данилевич Н. А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній справу

за позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій,

за касаційною Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2017 року, постановлену у складі головуючого судді Карапута Л. В., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: Оксененка О. М. (головуючий), Губської Л. В., Федотова І. В.,

у с т а н о в и в :

Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України (далі - Чернігівське ОУПФУ) звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Управління ДВС), у якому просило:

скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 53231573 від 05 липня 2017 року в сумі 87,00 гривень, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Відділ ДВС) Назаренко М. Б.

Деснянський районний суд м. Чернігова постановою від 26 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року, в задоволенні позову відмовив.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення ними норм процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 жовтня 2016 року визнано неправомірними дії Чернігівського ОУПФУ щодо відмови ОСОБА_4 в перерахунку розміру його пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати; зобов'язано Чернігівське ОУПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 % від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01 вересня 2016 року на підставі довідки виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 05 серпня 2016 року № К-4991-2, з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку. В іншій частині позову відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення стягувачу видано виконавчий лист, який 05 липня 2017 року старший державний виконавець Відділу ДВС Назаренко М. Б. відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 87 гривень 00 копійок. У розрахунок витрат виконавчого провадження включено: друк 1 аркуша (папір включено): 0,50 х 8 = 4 гривні; направлення рекомендованого листа: 2 х 16 = 32 гривні; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження: 1 х 51,00 = 51 гривень.

Вважаючи постанову про стягнення з Чернігівського ОУПФУ, як боржника у виконавчому провадженні, витрат виконавчого провадження у розмірі 87 гривень протиправною, позивач вернувся до суду з позовом про її скасування.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв у відповідності до вимог статей 42, 45 Закону України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд погоджується з висновками судів.

Статтею 42 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404) визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження, зокрема, частин першої, другої та дев'ятої розділу І, до видів витрат виконавчого провадження відносяться: виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку; послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону № 1404 плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, другої розділу ІІ Наказу № 2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року №3917/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 5 січня 2017 року плата за користування системою становить 51 гривень за кожне відкрите виконавче провадження.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили, що витрати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження заявлені відповідачем правомірно, натомість позивач не надав суду доказів добровільного виконання судового рішення до моменту звернення стягувача до відповідача.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить детальний розрахунок здійснених відповідачем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, який затверджено Наказом № 2830/5, при цьому Закон № 1404 не покладає на державного або приватного виконавця обов'язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Чернігівського ОУПФУ.

Твердження позивача щодо заборони використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не може свідчити про протиправність оскаржуваної постанови.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року у справі № 750/6874/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Н. А. Данилевич