Справа № 204/6576/17(2-а/204/239/17)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2018 року м. Дніпросправа № 204/6576/17(2-а/204/239/17)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: судді-доповідача: Лукманова О.М.,

суддів: Божко Л.А., Дурасова Ю.В.,

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2018 року (суддя Самсонова В.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 05.04.2018 року) у справі №204/6576/17(2-а/204/239/17) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визначення дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання зарахувати стаж, призначити та виплачувати пенсію за вислугою років з наступним проведенням перерахунку пенсії, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач, правонаступник Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити пропущений строк; визнати протиправним та скасувати рішення Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро (лист №3/19/04/18 від 13.03.2017 року про відмову у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ в редакції Закону України від 15.01.2011 року); зобов'язати ГУПФ України в Дніпропетровській області, як правонаступника, зарахувати до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» половину строку навчання на денному факультеті в Українській державній юридичній академії в період з 01.09.1994 року по 12.08.1996 року; зобов'язати ГУПФ України в Дніпропетровській області призначити з 17.02.2017 року та виплачувати йому пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції Закону України від 15.01.2011 року) у розмірі 90% від суми заробітної плати. вказаної у довідці прокуратури Дніпропетровської області від 17.02.2017 року №18-2вих17, з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи з місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 95.04.2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним. Апелянт зазначав, що вислуга років на момент його звернення до відповідача, з урахуванням половини терміну навчання на денному факультеті №1 Української державної юридичної академії, склала понад 20 років, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, в редакції Закону України від 15.01.2011 року, з огляду на те, що вказаний Закон діяв на момент його призначення 18.11.1997 року на роботу в органи прокуратури. Посилаючись на норми Конституції України та рішення Конституційного Суду України щодо гарантій соціальної захищеності громадян, апелянт вважав необґрунтованим рішення відповідача про відмову у призначенні йому пенсії за вислугою років відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року вимог Закону України №1697-VІІ «Про прокуратуру», оскільки вони суттєво звужують його права.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з 15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року, яким приписи ст. 50-1 Закону № 1789-XII Закону України «Про прокуратуру», щодо пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих окрім частин 3, 4, 6, 11 визнано такими, що втратили чинність та визначено новий порядок такого забезпечення, а тому вимога позивача щодо призначення йому пенсії відповідно до приписів ст. 50-1 Закону України № 1789-XII «Про прокуратуру» в редакції Закону від 15.01.2011 року, станом на час його звернення до відповідача 17.02.2017 року, є безпідставною.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 17.02.2017 року звернувся до Правобережного ОУПФ України в м. Дніпро щодо призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Протоколом від 27.02.2017 року №1236 Правобережним ОУПФ України в м. Дніпро ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні пенсії, про що листом від 13.03.2017 року за №1215/04/18, Правобережне ОПФ України в м. Дніпрі поінформувало ОСОБА_2 Підставою для відмови у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» є недостатність стажу, який зараховується до вислуги років, а саме: стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 19 років 01 місяць, 14 днів (період з 18.11.1997 року по 31.12.2016 року) та загальний страховий стаж 22 роки 02 місяці 07 днів. Відповідач у своєму листі посилався на вимоги Закону України «Про прокуратуру» посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76, який набрав чинності з 12.05.2016 року, внесено зміни до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», а саме, прокурори та слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги не менше, зокрема, з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року - 23 роки, в тому числі на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Як вбачається з копії пенсійної справи, ОСОБА_2 17.02.2017 року звернувся до Правобережного ОПФ України в м. Дніпрі із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», надавши копію трудової книжки, довідку прокуратури Дніпропетровської області від 17.02.2017 року за №18-2вих17 про розмір заробітної плати, копію паспорту, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, інші документи: диплом про навчання, довідку та додаток №18-2вих17 від 17.02.2017 року.

Згідно трудової книжки ОСОБА_2, останній працював в органах прокуратури на посадах: стажиста, помічника прокурора, старшого помічника прокурора, прокурора, старшого прокурора, начальника відділу прокуратури області з 18.11.1997 року по день звернення із заявою про призначення пенсії, тобто по 17.02.2017 року включно - 19 років, 02 місяці, 29 днів.

Крім того, позивач з 01.08.1994 року по 16.08.1996 року включно проходив навчання (денна форма) у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого - 02 роки, 15 днів (половина складає - 01 рік, 07 днів).

Відповідно до частин 1, 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент звернення із заявою про призначення пенсії), прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у ст.15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

З системного аналізу вище приведеної ст.86 Закону України «Про прокуратуру», вбачається, що до вислуги років не може бути зараховано стаж роботи позивача слюсарем-ремонтником, видувальником скло прийомки з 03.07.1991 року по 07.08.1994 року - 03 роки, 01 місяць 04 дні.

Як вбачається з трудової книжки позивача, до стажу, який має бути зарахований до вислуги років, що дає право на пенсію згідно Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням стажу на посадах стажиста, помічника прокурора, старшого помічника прокурора, прокурора, старшого прокурора, начальника відділу прокуратури області з 18.11.1997 року по день звернення із заявою про призначення пенсії, по 17.02.2017 року, який складає 19 років, 02 місяці, 29 днів, має бути зараховано половину строку навчання в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого - 02 роки, 15 днів (половина складає - 01 рік, 07 днів); стаж роботи на посаді державного податкового інспектора (посада державного службовця) з 12.08.1996 року по 17.01.1997 року - 05 місяців, 05 днів, на посаді старшого судового виконавця (посада державного службовця) з 01.09.1997 року по 17.11.1997 року - 02 місяці, 16 днів. Всього - 20 років, 10 місяців, 27 днів.

Встановлено, що на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про призначення пенсії, а саме 07.02.2017 року діяв Закон України від 14.10.2014 року №1697 «Про прокуратуру», згідно частин 1, 2, 6 ст. 86 якого пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. З набранням законної сили Закону України від 14.10.2014 року №1697 «Про прокуратуру», з 15.07.2015 року втратив чинність Закон України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру», відповідно до якого позивач ОСОБА_2 просив призначити йому пенсію за вислугою років.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро (лист №3/19/04/18 від 13.03.2017 року про відмову у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ в редакції Закону України від 15.01.2011 року); зобов'язання ГУПФ України в Дніпропетровській області призначити з 17.02.2017 року та виплачувати йому пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції Закону України від 15.01.2011 року) у розмірі 90% від суми заробітної плати. вказаної у довідці прокуратури Дніпропетровської області від 17.02.2017 року №18-2вих17, з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи з місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зарахування до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугою років половину строку навчання на денному факультеті №1 Української державної юридичної академії в період з 01.09.1994 року по 12.08.1996 року. колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст.86 Закону України від 14.10.2014 року №1697 «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Згідно диплому спеціаліста, виданого Національною юридичною академією України ім. Ярослава Мудрого у 2000 році ОСОБА_2 одержав повну вищу юридичну освіту за спеціальністю «правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

Згідно запису у трудовій книжці ОСОБА_2 проходив навчання у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.08.1994 року по 16.08.1996 року - 02 роки, 15 днів, половина складає - 01 рік, 07 днів.

Встановлено, що стаж роботи ОСОБА_2 на посадах прокурорів складає 19 років, 02 місяці, 29 днів, стаж, що дає право на пенсію згідно ст.86 Закону України від 14.10.2014 року №1697 «Про прокуратуру» складає - 20 років, 10 місяців, 27 днів (у тому числі половина строку навчання у вищому юридичному начальному закладі), що є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років згідно Закону України від 14.10.2014 року №1697 «Про прокуратуру». Отже, при умові зарахування половини навчання у вищому юридичному начальному закладі, у ОСОБА_2 недостатньо стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років згідно Закону України від 14.10.2014 року №1697 «Про прокуратуру», а тому позовні вимоги в частині зобов'язання ГУПФ України в Дніпропетровській області, як правонаступника, зарахувати до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» половину строку навчання на денному факультеті в Українській державній юридичній академії в період з 01.09.1994 року по 12.08.1996 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо зобов'язання відповідача виплачувати ОСОБА_2 з 17.02.2017 року пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру», колегія суддів зазначає, що згідно ч.15 ст.86 Закону України від 14.10.2014 року №1697 «Про прокуратуру» тимчасово, по 31 грудня 2017 року: особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. З 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Як вбачається з трудової книжки позивача ОСОБА_2 та довідки прокуратури Дніпропетровської області від 17.02.2017 року №18-2вих17, останній на момент звернення із заявою про призначення пенсії за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру» працює на посаді прокурора відділу. Отже, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача виплачувати йому пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру» з 17.02.2017 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що відповідач є державним органом та має діяти відповідно до законодавства та в межах своїх повноважень, визначених повноважень, а тому підстави, з урахуванням вище приведеного законодавства, для визнання дій пенсійного органу відсутні.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати здійснені позивачем повертаються йому тільки у тому разі коли його позовні вимоги задоволено. Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержання норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2018 року у справі №204/6576/17(2-а/204/239/17) - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів відповідно до ст.,ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова