Справа № 820/2644/18
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Зоркіна Ю.В.

31 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2644/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Рєзнікової С.С.

суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 по справі № 820/2644/18, ухвалене в м. Харків, вул. Мар'їнська, 18-Б-3, 61004, о 11:45, повний текст рішення складено 21.05.2018р.

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2018р. позивач, гр. Вєтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (надалі -відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльності ГУ ДМС України в Харківській області в нездійсненні оформлення та видачі гр. Вєтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягнення 45-річного віку за заявою від 15.03.2018 року;

- зобов'язати ГУДМС України в Харківській області здійснити оформлення та видачу гр. Вєтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягнення 45-річного віку за заявою від 15.03.2018 року; стягнути судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідачем неправомірно не вчинено дій щодо обміну посвідки у зв'язку із досягненням позивачем 45 років.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2018р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльності ГУ ДМС України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, ) в нездійсненні оформлення та видачі гр.. Вєтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягнення 45-річного віку за заявою від 15.03.2018 року.

Зобов'язано ГУДМС України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057,) здійснити оформлення та видачу гр.. Вєтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягнення 45-річного віку за заявою від 15.03.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права.

05.07.2018р. позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції в без змін.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Херсонській області на підставі Закону України « Про імміграцію» та дозволу на імміграцію в Україну позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 30.09.2004 року.

15.03.2018 року позивач звернулася до відповідних державних органів з клопотанням про здійснення обміну посвідки на постійне проживання внаслідок досягнення 45 років.

Московським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області заяву про обмін посвідки на постійне проживання в Україні та документи позивача прийнято та надіслано до ГУ ДМС України в Харківський області для прийняття рішення, однак відповідачем не здійснено оформлення нової посвідки на постійне проживання в Україні та не повідомлено про результати розгляду заяви.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням встановлених судом фактів звернення позивача у визначений законом порядок із заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні, подачі Позивачем документів, передбачених п. 4.2 та п.4.3 Тимчасового порядку № 681, а також вчиненої відповідачем бездіяльності під час розгляду заяви позивача, суд приходить до висновку про можливість відновлення порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із досягненням 45-річного віку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України від 22.09.2011 року №3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (надалі - Закон №3773) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно з ч.15 ст.4 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України. При цьому, документами, що засвідчують законність перебування іноземця, особи без громадянства на території України, можуть бути посвідка на постійне проживання та посвідка на тимчасове проживання.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання встановлений Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим наказом Міністерства юстиції № 251 від 28.03.2012 року (в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Порядок № 251).

Відповідно до п. 9 Порядку № 251 посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Відповідно до п. 15 Порядку № 251 для обміну посвідки подаються: 1) заява, зразок якої встановлюється МВС; 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія; 3) посвідка, що підлягає обміну; 4) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; 5) документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну (документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 6) дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері).

При цьому, відповідно до п. 16 Порядку № 251 для обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку подаються документи, зазначені у підпунктах 1 - 4 і 6 пункту 15 цього Порядку.

Процедуру розгляду заяв про обмін посвідок на постійне та тимчасове проживання встановлено розділом ІV Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 681 від 15.07.2013 року (із змінами) (надалі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 4.1 Тимчасового порядку встановлено, що обмін посвідки здійснюється в разі наявності підстав, визначених пунктами 14 та 16 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Відповідно до п. 4.2 Тимчасового порядку разом із заявою про обмін посвідки (додаток 13) іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів чи підрозділів ДМС за місцем проживання подаються: 1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія; 2) посвідка, що підлягає обміну, а в разі її пошкодження чи втрати - довідка про звернення із заявою про втрату посвідки (довідка органів внутрішніх справ з цього питання) у довільній формі; 3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; 4) документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну (документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 5) дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері) (допускається подання фотографій в головних уборах, що не приховують овалу обличчя особи, громадянами, релігійні переконання яких не дозволяють з'являтися перед сторонніми особами без головних уборів, за умови, якщо в їхніх паспортних документах вони зображені в головних уборах).

У разі обміну посвідки на постійне проживання при досягненні іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку документи, зазначені в підпункті 4 пункту 4.2 цього розділу, не подаються.

Відповідно до п. 4.4 Тимчасового порядку прийняті до розгляду заяви обліковуються відповідно в журналі обліку звернень щодо оформлення посвідки на постійне проживання або в журналі обліку звернень щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання, де в графі "Примітки" робиться запис "Обмін".

Відповідно до п. 4.5 Тимчасового порядку працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходженні заяви про обмін посвідки перевіряє наявність підстав для обміну посвідки, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, перевіряє відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Після прийняття рішення матеріали, які стали підставою для обміну посвідки, долучаються до справи, на підставі якої посвідка видавалася вперше. У разі якщо посвідка видавалася одним територіальним органом (підрозділом) ДМС, а обмін посвідки провадиться іншим органом (при зміні місця проживання), то до органу, який видав посвідку вперше, надсилається повідомлення про видачу нової посвідки, а недійсна посвідка - для знищення.

Відповідно до п. 4.6 Тимчасового порядку за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для посвідки на постійне проживання) і п'ятнадцяти днів (для посвідки на тимчасове проживання) з дати подачі всіх визначених цим Тимчасовим порядком документів Головою ДМС (а в разі його відсутності - заступником Голови ДМС) чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником приймається рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки.

Про прийняте рішення робиться відмітка в заяві із зазначенням терміну (у разі обміну посвідки на тимчасове проживання), до якого видається посвідка, або про причини відмови в її видачі.

Після спливу семиденного строку з дня подачі особою до територіального органу чи підрозділу ДМС України заяви про обмін посвідки на постійне проживання у зв'язку із досягнення нею 45-річного віку, за умови подачі визначених Тимчасовим порядком документів, начальником територіального органу чи підрозділу ДМС України чи його заступником має бути прийнято рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки.

Вказані норми закону є імперативними та не передбачають можливості продовжувати територіальним органом чи підрозділом ДМС України строк розгляду заяви про обмін посвідки на постійне проживання.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем були надані усі необхідні документи для обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцем 45-річного віку. Доказів скасування дозволу на імміграцію позивача, посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 30.09.2004 року гр. В'єтнаму ОСОБА_1 відповідачем не надано та рішення за результатом поданої позивачем заяви від 15.03.2018 року не прийнято.

Враховуючи правомірність рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача в спірних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість відновлення порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із досягненням 45-річного віку.

Крім того, судом апеляційної інстанції з метою повного і всебічного з'ясовання обставин в адміністративній справі 12.07.2018р. надіслано до УДМС України в Херсонській області запит в якому суд просив: надіслати на адресу суду належним чином завірену копію особової справи громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1; та надати юридичну оцінку законності та обґрунтованості документування посвідкою на постійне проживання в Україні та видачі паспорту громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

31.07.2018р. на адресу суду у відповідь на запит надійшла інформація стосовно того, що УДМС України в Херсонській області надати юридичну оцінку законності та копію завіреної особової справи ОСОБА_1 щодо документування посвідкою на постійне проживання в Україні не є можливим.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач, суб'єкт владних повноважень, не виконав обов'язку, покладеного на нього відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції від 10.05.2018р. відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Стосовно поданої представником позивача 10.07.2018р. заяви з питань відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1, ч. 3, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 КАС України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Матеріали справи містять копію договору про надання правової допомоги №Д-16/18 від 09.02.2018, копію додаткової угоди №2 від 09.02.2018 до Договору № Д-16/18 від 09.02.2018, копії квитанцій про оплату послуг від 28.06.2018р., копія акту виконаних робіт №2 від 10.07.2018 до договору №Д-16/18 від 09.02.2018, копія звіту банку ПАТ КБ «Приватбанк» за р/рахунком 1976.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, суми підтверджених судових витрат, понесених позивачем в ході розгляду даної справи, відшкодуванню на користь позивача підлягає сума 2900 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 по справі № 820/2644/18 залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Римарська, 24, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1.) витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2900 грн. (дві тисячі дев'ятсот грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Резнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц В.В. Старостін
Повний текст постанови складено 07.08.2018.