Справа № 185/792/18(2-а/185/145/18)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2018 року справа № 185/792/18(2-а/185/145/18)
головуючий суддя І інстанції - Бондаренко В.М.,

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача): Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року в справі № 185/792/18 (2-а/185/145/18) за позовом ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив визнати дії відповідача протиправними, скасувати повідомлення державного виконавця від 11 грудня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за справою №2-а-2086/2010 та зобов'язати відповідача відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №2-а-2086/2010, виданим 07 вересня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким задовольнити вимоги адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що посилання відповідача на неможливість відкриття виконавчого провадження з підстав звернення позивача не за місцем виконання чи за непідвідомчістю, є надуманими. Зауважено, що виконавча служба перебирає на себе повноваження суду, зловживає службовим становищем та виносить рішення, які були скасовані судом.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу до суду не направлявся.

Разом з тим, Краматорським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області подано заяву про відкладення розгляду справи № 185/792/18 (2а/185/145/18), оскільки державний виконавець Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Василенко В.О. знаходиться у відпустці з 30.07.2018 року по 20.08.2018 року.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки розгляд даної справи призначено в письмовому провадженні, тобто за відсутності сторін.

Крім того, згідно з пунктом 2 частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, з огляду на приписи ч. 7 ст. 287 КАС України, які передбачають скорочені строки розгляду справ даної категорії, тобто пріорітетним є швидке вирішення справи, обґрунтованим є розгляд справи в порядку письмового провадження (за відсутності сторін), а тому в задоволенні поданого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Київського районного суду м. Донецька по справі № 2-а-2086/2010 від 22 березня 2010 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька провести перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.11.2006 року по 01.04.2008 року, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с.19-22).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року задоволена заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2-а-2086/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька про визнання неправомірної відмови в перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок пенсії (а.с.15-16).

07 вересня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-а-2086/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька про визнання неправомірної відмови в перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок пенсії, а саме про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька провести перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.11.2006 року по 01.04.2008 року, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с.36-37).

Зазначений виконавчий лист було пред'явлено ОСОБА_1 для примусового виконання до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

11 грудня 2017 року головним державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Василенко В.О. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а саме виконавчого листа № 2-а-2086/2010, виданого 07.09.2015 року, Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про зобов'язання УПФУ в Київському районі м. Донецька провести перерахунок пенсії по інвалідності, на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення державного виконавця мотивоване тим, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржник УПФУ в Київському районі м. Донецька зареєстрований за адресою: 85302, м. Покровськ, вул. Свердлова, 154, що підпорядковано Покровському міськрайонному відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Визнання протиправними дій відповідача, скасування вказаного повідомлення та зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, повертаючи виконавчий документ, діяв на підставі закону та у межах своїх повноважень, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приписами ч. 3 ст. 24 Закону № 1404-VIII виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

На підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить, що чинним законодавством визначено критерії підвідомчості рішень відділам Державної виконавчої служби України, зокрема, за місцем знаходження боржника або майна та за суб'єктним статусом боржника виконавчого провадження.

При цьому, у випадку, якщо декілька органів державної виконавчої служби, які можуть вчиняти дії по виконавчому провадженню, поширюють своїй функції на одну і ту саму території, право вибору на пред'явлення виконавчого документу до одного з органів Державної виконавчої служби належить стягувачу.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивачем було пред'явлено на виконання відповідачу виконавчий лист, боржником за яким виступає УПФУ в Київському районі м. Донецька, який зареєстрований за адресою: 85302, м. Покровськ, вул. Свердлова, 154, що підпорядковано Покровському міськрайонному відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Таким чином, державним виконавцем Василенко В.О. правомірно не було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом № 2-а-2086/2010, з огляду на приписи ст. 4 Закону № 1404-VIII.

З приводу посилань ОСОБА_1 на положення статті 37 Закону № 1404-VIII, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що приписи вказаної статі регламентують порядок повернення виконавчого документу стягувачу у разі прийняття його державним виконавцем та виявлення підстав для відповідного повернення в процесі виконання останнього, в той час, як приписи ст. 4 Закону № 1404-VIII визначають підстави для повернення виконавчого документу без його прийняття з огляду на неналежний порядок звернення.

При цьому позивач не позбавлений права звернутись з виконавчим листом до належного відділу ДВС України, а саме до Покровського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року в справі № 185/792/18 (2-а/185/145/18) - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду у відповідності до приписів ч. 4 ст. 272, ст. ст. 328,329 КАС України.

Постанова підписана складом суду 02 серпня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко