Справа № 826/4459/18
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4459/18 Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Бабенка К.А., Мельничука В.П., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2018 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом у якому просила:

- визнати бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправною щодо не зняття арешту з усього нерухомого майна, належного їй, накладеного на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Керченського міського управління юстиції АРК про накладення арешту на нерухоме майно від 13.09.2012 року;

- зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зняти арешт з всього нерухомого майна, належного їй, накладеного на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Керченського міського управління юстиції АРК про накладення арешту на нерухоме майно від 13.09.2012 року.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на її майно, закінчено і строк пред'явлення виконавчого документа до виконання закінчився.

Разом з тим, на її заяву від 24.01.2018 р. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надав відповіді щодо зняття арешту з майна, а рекомендував звернутись до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з тих підстав, що позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що однією з її вимог є вимога про визнання неправомірною бездіяльності Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не зняття арешту з усього належного їй нерухомого майна.

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, з огляду на те, що ним не порушувались права ОСОБА_2, у зв'язку з чим позивачем невірно визначено підсудність справи.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Керченського міського суду АР Крим від 21.03.2012 року у справі № 2/0108/3267/11 з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто 147 456 грн. 46 коп., тому числі: 75 738 грн. 99 коп. заборгованості по кредиту; 68 005 грн. 25 коп. заборгованості із сплати процентів за користування кредитом; 3 712 грн. 22 коп. заборгованості із сплати комісії.

Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 20.06.2012 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Керченського міського суду від 21.03.2012 року в частині відмови у стягненні пені за порушення зобов'язань скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку 25 622 грн. 29 коп. пені за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань. В іншій частині рішення Керченського міського суду АР Крим від 21.03.2012 року залишено без змін.

26 вересня 2012 р. за вказаними судовими рішеннями було видано два виконавчих листи.

У подальшому відділом державної виконавчої служби Керченського міського Управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 35224510 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення з позивача на користь КРУ «Приватбанк» 172 078 грн. 75 коп.

У Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна містяться відомості про те, що 13.09.2012 р. до цього реєстру внесено постанову державного виконавця ВДВС Керченського МУЮ АРК Савоткіної Д.С. про накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2

Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Керченського міського Управління юстиції від 05.09.2013 р. виконавче провадження закінчено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з направленням виконавчих документів для подальшого виконання до Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції.

За даними листа Міністерства юстиції України № 487/2757-33-18/20.4.2 від 01.03.2018 р., згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, за параметрами пошуку «номер виконавчого документа - № 2/0108/3267» 16.09.2013 р. Київським відділом державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції по вказаним виконавчим документам відмовлено у відкритті виконавчих проваджень з примусового виконання двох виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 на користь КРУ «Приватбанк» коштів у сумі 173 078 грн. 75 коп. та 1 820 грн. на підставі пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач стверджує, що виконавчі листи від 26.09.2012 року стягувачем до виконання більше не пред'являлись.

24 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Державного департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою у якій просила зняти арешт з усього належного їй нерухомого майна.

Листом від 01 березня 2018 року №487/2757-33-18/20.4.2 Департамент Державної виконавчої служби повідомив, що питання щодо припинення заходів примусового конання можливо вирішити за умови надання боржником до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області копій платіжних документів, що підтверджують сплату боргу.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, якщо закон установлює інший порядок судового оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, юрисдикція адміністративних судів на розгляд спорів зазначеної категорії не поширюється.

За приписами частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 р. № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За правилами частини 1 статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За змістом статті 451 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на наведені правові норми та враховуючи, що арешт на майно позивача було накладено при виконанні судового рішення ухваленого в порядку цивільного судочинства, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що у даній правовій ситуації законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а отже це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Відповідно ж до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на те що нею було заявлено вимогу про визнання неправомірною бездіяльності Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не зняття арешту з усього належного їй нерухомого майна, є помилковим.

Згідно наведених приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», статті 447 Цивільного процесуального кодексу України оскарженню до суду, який видав виконавчий документ, підлягають не лише дії чи бездіяльність державного виконавця, а й інших посадових осіб органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2018 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 03 серпня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя К.А.Бабенко

суддя В.П.Мельничук