Справа № 591/3884/18
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/3884/18
Провадження № 2-а/591/385/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в особі головуючого - судді Сидоренко А.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи справу №591/3884/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону УПП в Сумській області Байла Євгенія Андрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 26 червня 2018 року, близько 17 год. він, керуючи автомобілем «Субару», д.н. НОМЕР_4, на прилеглій території, між двома автостоянками, розташованими по вул. Прокоф'єва, в м. Суми був зупинений відповідачем. На вимогу останнього він надав усі передбачені законодавством документи.

Після цього відповідач повідомив, що позивачем було порушено вимоги ПДР України та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №227418 від 26 червня 2018 року.

Згідно п.6 даної постанови, позивач 26 червня 2018 року о 16 год. 63 хв. в м. Суми по вул. Прокоф'єва, 14/5 здійснив поворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну суцільну горизонтальну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки різних напрямків, чим порушив п.п.3.1.82 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Зафіксовано на реєстратор XIAOMI CAP DVP1. Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач не погоджується з винесеною постановою, зазначає, що жодного правопорушення за вказаних у постанові обставин він не вчиняв, винесена постанова за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є незаконною та підлягає скасуванню. Дії відповідача були вчинені в порушення вимог законодавства України, постанова винесена за відсутності доказів вини позивача, в порушення процесуального порядку притягнення особи до відповідальності.

Так позивач зазначає, що як зазначено у п.6 оскаржуваної постанови, правопорушення начебто було скоєно в м. Суми, по вул. Прокоф'єва, 14/5. Позивач наполягає на тому, що вказана адреса є адресою 10-поверхового багатоквартирного житлового будинку, який не розташований безпосередньо на проїзній частині вулиці Прокоф'єва, а знаходиться на досить значній відстані від неї (близько 100 м). Між будинком та проїзною частиною розташована велика автостоянка та клумба з пішохідними доріжками з обох боків.

Навколо будинку 14/5 по вул. Прокоф'єва в м. Суми, а також у місці безпосередньої зупинки відповідачем - на прилеглій території, між двома автостоянками взагалі відсутня будь-яка дорожня розмітка, яку б позивач міг перетнути з порушенням ПДР України. На підтвердження своїх доводів надає витяг з карти м. Суми, на якому зображено описану ділянку місцевості.

Формулюючи обвинувачення, відповідач зазначив, що позивач, начебто, перетнув «подвійну горизонтальну лінію розмітки…», проте розділ 34 ПДР України не містить такого виду розмітки, як вказав відповідач (подвійна суцільна горизонтальна лінія розмітки). Зокрема, розмітка в даному Розділі позначена арабськими цифрами, а деякі види розмітки після цифрового позначення у дужках мають і текстові пояснення (наприклад, розмітка 1.1).

Окрім того, відповідач зазначив у п. 6 оскаржуваної постанови, що позивач порушив вимоги п.п. 3.1.82 ПДР України. Досліджуючи зміст ПДР України, позивач взагалі не знаходить п.п. 3.1.82, який він, начебто, порушив. Зокрема, перебираючи усі можливі варіанти, слід відмітити, що Розділ 3 ПДР України присвячений руху транспортних засобів зі спеціальними сигналами та містить пункти з 3.1 по 3.6 включно. Розділ 31 ПДР України, в свою чергу, присвячений питанням щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання та також не містить п.п. 3.1.82. Вищевикладене свідчить про те, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв всупереч чинному законодавству в сфері дорожнього руху, виклав обвинувачення у неконкретній формі, що є неприпустимим з огляду на приписи ст. 283 КУпАП.

Позивач посилається на те, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Позивач наполягає на тому, що до салону патрульного автомобіля його ніхто не запрошував і відеозапис, який було зроблено за допомогою «реєстратора ХІАОМІ САР DVP1», відповідач йому не демонстрував.

У зв'язку з цим вважає, що було порушено його право на захист при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Йому не відомо, чи існує такий відеозапис взагалі та яка, конкретно, інформація, в ньому міститься.

Окрім того, жодних доказів щодо законності використання у роботі станом на 26 червня 2018 року «реєстратора ХІАОМІ САР DVP1» відповідач не надав. Не відомо, що це за прилад, чи сертифікований він в нашій державі, чи проходив повірку, чи справний тощо.

Позивач посилається на те, що 26 червня 2018 року при притягненні його до адміністративної відповідальності відповідачем було порушено право позивача на захист, оскільки посадова особа не надала можливості отримати правову допомогу, а також не забезпечила позивача часом достатнім та необхідним для підготовки свого захисту. Зокрема, з моменту зупинки і до винесення оскаржуваної постанови позивач декілька разів заявляв відповідачу клопотання про перенесення розгляду справи, щоб він мав можливість запросити адвоката. На таке моє прохання відповідач відповів, що він працює змінами і може призначити розгляд справи у вкрай незручний для позивача і його адвоката час, наприклад вночі. В решті-решт, клопотання вирішено не було та справа була розглянута за відсутності захисника.

Також посилається на те, що справа була розглянута відповідачем за 15 хвилин, що позбавило позивача можливості мати достатньо часу для підготовки свого захисту.

Посилаючись на зазначені обставини, просить скасувати як незаконну постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №227418 від 26 червня 2018 року, яка винесена відповідачем за ст. 122 ч. 1 КУпАП, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним адміністративним позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

25 липня 2018 року відповідачем на адресу суду надано відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з заявленим позовом, зазначаючи, що 26 червня 2018 року згідно з розстановкою сил та засобів управління патрульної поліції в Сумській області він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. Близько 16.53 год. у зазначену дату на вул. Прокоф'єва поблизу будинку № 14/5 екіпажем було виявлено автомобіль Субару Аутбек, номерний знак НОМЕР_2, водій якого здійснив поворот ліворуч при цьому перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п. 34.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Правопорушення було зафіксовано на службовий відеореєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR.

Він підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть скоєнного правопорушення та попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауважень до яких не виникло. Він пояснив позивачу, що він порушив вимоги п. 34.1.3 ПДР, а саме на вул. Прокоф'єва перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що ним було пояснено позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Одразу після цього, розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, відповідач виніс постанову БР № 227418 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., яку оголосив і вручив копію постанови відповідача.

Із постанови БР № 227418 вбачається, що 26 червня 2018 року 16.53 позивач рухаючись по вул. Прокоф'єва поблизу будинку № 14/5, здійснив поворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п. 34.1.3, за що передбачено відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП. З наявного відеозапису чітко видно, що позивач дійсно перетнув подвійну суцільну лінію розмітки, а тому в діях відповідача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також відповідач посилається на законодавство, зазначаючи, що на сьогоднішній день провадження в справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі і за ч. 1 ст. 121 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Посилаючись на те, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами, обгрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, просить залишити без зміни оскаржувану постанову, а позовну заяву - без задоволення.

31 липня 2018 року на адресу суду надішли письмові пояснення позивача, в яких він зазначає, що відповідач намагається у відзиві змінити текст оскаржуваної постанови, що є неприпустимим з огляду на приписи ст. 283 КУпАП.

Зокрема, в оскаржуваній постанові вказана точна адреса начебто скоєного правопорушення: м. Суми, вул. Прокоф'єва, буд. 14/5, а у відзиві на позов відповідач зазначає, що правопорушення було скоєно або поблизу вказаного будинку або на вул. Прокоф'єва. Позивач не погоджується з таким вільним підходом відповідача до викладення фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення. Цілком підтримує свою попередню позицію в тій частині, що навколо будинку 14/5 по вул. Прокоф'єва в м. Суми, а також у місці безпосередньої зупинки відповідачем - на прилеглій території, між двома автостоянками взагалі відсутня будь-яка дорожня розмітка, яку б позивач міг перетнути з порушенням ПДР України.

Позивач повторно відмічає, що відповідач намагається змінити текст оскаржуваної постанови та зазначає у відзиві, що позивач, начебто, порушив вимоги п.34.1.3 ПДР, хоча у п. 6 оскаржуваної постанови сам же відповідач веде мову про порушення з боку позивачу вимог п.п. 3.1.82 ПДР України.

В оскаржуваній постанові не йде мова про вчинення позивачем іншого адміністративного правопорушення (в іншому місці та/або за інших обставин). Таким чином, надані відповідачем докази у вигляді «відеозапису правопорушення та провадження в справі на електронному носії», а також фотознімок дороги по вул. Прокоф'єва є неналежними доказами і тому, в силу положень ст. 73 КАС України, не мають братися судом до розгляду. Звертає увагу, що з зазначеного відеозапису неможливо достеменно встановити, чи є на вул. Прокоф'єва дорожня розмітка та яка саме, а фотознімок дороги на вул. Прокоф'єва взагалі невідомо ким зроблений та позивачу під час розгляду справи не надавався. Зазначає, що на ньому зображена ділянка вулиці, проте позивач наполягає на тому, що дана ділянка місцевості не має відношення ані до місця зупинки транспортного засобу позивача, ані до будинку № 14/5 по вул. Прокоф'єва в м. Суми.

Також позивач посилається, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б виправдовували використання ним зазначеного в постанові відеореєстратора. Зокрема, правопорушення начебто було «зафіксовано на реєстратор XIAOMI CAP DVP1», а до відзиву надано сертифікат дослідження конструкції Xiao Yi car DVR, отже модель відеореєстратора не співпадає. Окрім того, сертифікат дослідження конструкції видавався у 2016 році на 30 відеореєстраторів, перелік номерів IMEI вказувався на зворотній сторінці сертифікату. Відповідач не надав доказів того, що саме цей відеореєстратор був сертифікований в Україні та використовувався ним станом на 26 червня 2018 року в роботі на законній підстав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 26 червня 2018 року, винесеної поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Байлом Є.А., на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. В постанові зазначено, що 26 червня 2018 року о 16 год. 53 хв. в м. Суми, вул. Прокоф'єва, 14/5 здійснив поворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну суцільну горизонтальну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки різних напрямків, чим порушив п.п. 3.1.82 ПДР України. Зафіксовано на реєстратор XIAOMI CAP DVP1 (а.с. 15).

За ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до абзацу 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З зазначених норм законодавства вбачається, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 26 червня 2018 року вбачається, що відповідачем зазначено порушення позивачем пункту 3.1.82 ПДР, проте зазначений нормативний акт, зокрема п. 34 Дорожня розмітка, не містить такого пункту, а отже це не відповідає суті правопорушення, яке інкримінується позивачу.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Ст. 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідачем надано відзив на позов, до якого приєднано відеозапис, при дослідженні якого вбачається порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З відеозапису вбачається, що після зупинки позивача відповідач повідомив йому підстави зупинки. Після здійснення перевірки документів позивача і роз'яснення йому відповідачем прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, позивачем заявлено про те, що він потребує правової допомоги адвоката та просить перенести розгляд справи про адміністративне правопорушення. Проте заявлене клопотання не було вирішено належним чином, та відповідач наполягав на розгляді справи, посилаючись на те, що перенесення розгляду справи визначається за розсудом посадової особи. В подальшому відповідач повідомив про розгляд справи про адміністративне правопорушення, продемонстрував відеозапис порушення та склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. При цьому відеозапис не містить відображення обставин того, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано його пояснення, особу порушника, досліджені докази, розглянуто клопотання позивача.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В заперечення проти заявленого позову відповідач надав суду відеозапис, який на його думку відображає фіксацію вчиненого позивачем правопорушення. Проте з вивчення цього запису вбачається, що достовірно встановити наявність дорожньої розмітки неможливо.

Також зафіксовані події не спростовують доводи позивача щодо місця вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема, адреса місця вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не зафіксована, та не надано доказів на підтвердження зазначеної в постанові обставини здійснення повороту з порушенням подвійної горизонтальної дорожньої розмітки за адресою м. Суми, вул. Прокоф'єва, буд. 14/5.

До того ж як вбачається з оскаржуваної постанови, правопорушення, за вчинення якого притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, зафіксоване на реєстратор XIAOMI CAP DVP1, проте з сертифікату дослідження конструкції, наданої відповідачем до відзиву на позов, вбачається, що він стосується відеореєстратора торговельної марки Xiaomi моделі Yi car DVR, а отже доводи заявленого позову щодо сумнівів в законності використання такого технічного засобу є неспростованими.

Приєднаний до відзиву на позов фотознімок вулиці суд не може прийняти до уваги, оскільки зі змісту постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається зазначення відомостей про фотофіксацію вчиненого правопорушення, він не відображає подію адміністративного правопорушення, а також відсутні відомості про надання такого доказу позивачу під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

З огляду на вказане відповідачем в порушення ст. 77 КАС України не доведено правомірність свого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заявленого ОСОБА_1 адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 241-246, 257-262, 286, 295 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) задовольнити.

Скасувати постанову, винесену поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Байлом Євгеном Андрійовичем (місцезнаходження: 40009, м. Суми вул. Білопільське шосе, 18/1) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №227418 від 26 червня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.П.Сидоренко