Справа № 414/656/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2018 року

Київ

справа №414/656/16-а

адміністративне провадження №К/9901/6388/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Кремінському районі Луганської області (далі - управління ПФУ у Кремінському районі) на постанову Кремінського районного суду Луганської області від 13 червня 2016 року (суддя Ковальов В.М.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року (судді Геращенко І.В., Арабей Т.Г., Міронова Г.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ, управління Пенсійного фонду України у Троїцькому районі Луганської області (далі - управління ПФУ у Троїцькому районі), як суб'єкта владних повноважень з обслуговування страхувальників м. Кіровська Луганської області на період проведення антитерористичної операції, про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за вислугу років, -

встановив:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: визнати протиправними дії управління ПФУ в Кремінському районі про відмову перерахувати призначену йому у 2002 році пенсію за вислугу років відповідно до статті 501 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (у редакції, яка діяла на момент призначення пенсії; далі - Закон № 1789-ХІІ), виходячи із розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 01 квітня 2016 року № 18-240 вих-16; визнати протиправними дії управління ПФУ в Кремінському районі про відмову перерахувати розмір призначеної у 2002 році пенсії, виходячи із розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 20 вересня 2012 року № 90-18-592; скасувати рішення управління ПФУ в Кремінському районі від 11 квітня та 05 травня 2016 року; зобов'язати управління ПФУ в Кремінському районі перерахувати розмір призначеної у 2002 році пенсії за вислугу років на підставі статті 501 Закону № 1789-ХІІ, виходячи із розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 01 квітня 2016 року № 18-240 вих-16; зобов'язати управління ПФУ в Кремінському районі та управління ПФУ у Троїцькому районі перерахувати призначену йому пенсію за вислугу років на підставі статті 501 Закону № 1789-ХІІ, виходячи із розміру 90 відсотків від суми заробітної плати визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 20 вересня 2012 року № 90-18-592, без обмеження суми пенсійної виплати, а також виплатити різницю пенсії за минулий час.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та з 2002 року отримує пенсію за вислугу років. Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області від 25 листопада 2014 року № позивача взято на облік як особу, що переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

28 вересня 2012 року позивач звертався до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії. Згідно із розпорядженням від 28 вересня 2012 року № 134375 управління ПФУ у місті Кіровську Луганської області перерахувало пенсію позивачу за вислугу років у розмірі 80 відсотків із суми заробітку, визначеного в довідці прокуратури Луганської області від 20 вересня 2012 року № 90-18-592.

Після перерахунку, виплачування і отримання пенсії за вислугу років у збільшеному розмір позивач з'ясував, що управління ПФУ у місті Кіровську Луганської області незаконно перерахували його пенсію у розмірі 80, а не 90 відсотків від суми заробітку, визначеного в згаданій довідці № 90-18-592, позаяк не зважили на стаж його прокурорсько-слідчої роботи, який давав підстави для застосування цього показника. Зі слів позивача, про здійснений у вересні 2012 року перерахунок пенсії таким чином раніше не знав,оскільки ні усно, ні письмово ніхто його про це не повідомив.

07 і 20 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до управління ПФУ в Кремінському районі про перерахунок пенсії з урахуванням довідки прокуратури Луганської області від 01 квітня 2016 року № 18-240 та про перерахунок незаконно встановленої йому пенсії у вересні 2012 року на підставі довідки № 90-18-592, починаючи з жовтня 2012 року.

У відповідь на ці звернення управління ПФУ у Кремінському районі відповідно рішенням від 11 квітня 2016 року № 13 відмовило позивачу у перерахунку пенсії, виходячи із розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 01 квітня 2016 року № 18-240 вих-16, а листом від 05 травня 2016 року № 23/Р-14 роз'яснило, що пенсія призначена йому та виплачується відповідно до чинного пенсійного законодавства, у тому числі і на підставі положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VІ), яким було внесено зміни до статті 501 Закону № 1789-ХІІ, редакція якої передбачала, що пенсія прокурорам призначається у розмірі 80 відсотків від суми їхньої щомісячної (чинної) заробітної плати.

Позивач не погодився з діями відповідачів і оскаржив їх до суду.

Кремінський районний суд Луганської області постановою від 13 червня 2016 року позов задовольнив частково.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10 серпня 2016 року позовні вимоги позивача за період з жовтня 2012 року по 20 жовтня 2015 року залишив без розгляду.

Постановою від 10 серпня 2016 року цей суд рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нову постанову про часткове задоволення позову.

Рішення обґрунтував тим, що положення Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) передбачають звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, тому перерахунок пенсії необхідно проводити згідно із законодавством, що діяло на момент призначення пенсії.

Управління ПФУ в Кремінському районі не погодилося із рішеннями судів попередніх інстанцій і звернулося із касаційною скаргою, як видно з її змісту, про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає, що після набрання чинності Закону № 1697-VII пенсії, призначені за статтею 501 Закону № 1789-ХІІ не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих працівників прокуратури.

У відзиві на касаційну скаргу позивач, навівши відповідні доводи, просить залишити її без задоволення.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Стосовно правомірності дій відповідача щодо перерахунку розміру пенсії у відсотках з 90 на 80 при перерахунку пенсії працівнику прокуратури слід зазначити таке.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 06 жовтня 2015 року (справа № 21-2432а15 [127/11720/14-а]) виснував, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Колегія суддів тоді дійшла такого правового висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 501 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 501 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Зважаючи на те, що цей висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, прийнятий за результатами розгляду справи, фактичні обставини в якій є подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - зазначена частина спору у справі, що розглядається, також стосується перерахунку розміру пенсії у відсотках працівникам прокуратури після внесення змін Законом № 3668-VІ, то висновок суду апеляційної інстанції про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії узгоджується з вимогами законодавства.

За наведених обставин колегія суддів визнає, що суд апеляційної інстанції у цій частині не допустив неправильного застосування норм матеріального права.

Що ж стосується права позивача на перерахунок пенсії з 01 грудня 2015 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова № 1013) колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, статтею 501 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Частина вісімнадцята статті 501 цього Закону у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 501 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Уряду.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII, згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано такими, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 462, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 501, частини третьої статті 512, статті 53 щодо класних чинів.

Отже, на час прийняття постанови № 1013, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення статті 501 Закону № 1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

За частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постанова № 1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Положення Закону № 76-VIII, якими частину вісімнадцяту статті 501 Закону № 1789-XII та частину двадцяту статті 86 Закону № 1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України. Понад те, у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 цей Суд вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведені положення, з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови № 1013 та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 501 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № 711/6019/16-а), двох від 2 березня 2018 року (справа № 264/1617/17, № 761/21804/17).

Суд апеляційної інстанції правильно встановив фактичні обставини, однак у цій частині помилково застосував норми матеріального права - статтю 501 Закону № 1789-ХІІ в поєднанні з іншими нормативно-правовими актами, щодо розглядуваних правовідносин. Обставини справи не потребують додаткового дослідження доказів. Підставами для втручання в судове рішення є неправильне розуміння і порушення норм матеріального права, які є достатніми для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції частково та ухвалення у цій частині нового рішення.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у частині визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії, відповідно до статті 501 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 01 квітня 2016 року № 18-240вих.-16 та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи з 90 відсотків розміру від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 01 квітня 2016 року № 18-240вих.-16, починаючи з 15 грудня 2015 року, скасувати.

Відмовити у задоволенні позову в цій частині.

У решті постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко