Справа № 804/3847/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Справа № 804/3847/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач), третя особа Державна податкова інспекція у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення боргу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має податковий борг у сумі 12 621,38 грн., який виник в результаті несплати у встановлені терміни самостійно задекларованих платником податків грошових зобовязань з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності), з огляду на що, така заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідачем, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
02 липня 2018 року третьою особою - Державною податковою інспекцією у Соборному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області до суду були подані письмові пояснення, в яких зазначено про наявність у ФОП ОСОБА_2 податкового боргу, у звязку з несплатою у встановлені терміни самостійно задекларованих грошових зобовязань, що в свою чергу є підставою для стягнення останнього в судовому порядку.
Представник позивача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач в судове засідання не з'явився про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим конвертом з повісткою, який повернувся на адресу суду із позначкою "за закінченням терміну зберігання", що відповідно до норм ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України є належним врученням, також заяв чи клопотань про відкладення або перенесення розгляду справи до суду не надходило.
Представник третьої особи про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, проте у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Частиною 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Соборному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п.п. 36.1., п.п. 36.2. ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
В інтегрованих картках платника податків, станом на день звернення позивача з цим адміністративним позовом до суду, обліковується податковий борг з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) на загальну суму 12 621,38 грн., який виник в результаті не сплати у встановлені терміни сум самостійно нарахованих грошових зобовязань по податкових деклараціях № НОМЕР_2 від 16.02.2016 року та № НОМЕР_3 від 08.02.2017 року.
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідачем не сплачені узгоджені податкові зобов'язання в необхідних розмірах у встановлений законом термін.
Відповідно до ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення..
На виконання вимог ст. 59 ПК України, ГУ ДФС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі було сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми Ф від 18.04.2017 року № 1206-17/63 на суму 2 305,78 грн., яка засобами поштового звязку була направлена платнику. Проте, вимога відповідачем не отримана, поштове повідомлення з конвертом повернулося на адресу позивача (а.с. 6).
Документи вважаються належним чином врученими, зокрема, якщо надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42.2 ст. 42 Податкового кодексу України).
Відповідно до положення п. 59.5. ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
З наведеного вбачається, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області вжиті усі заходи для забезпечення сплати відповідачем податкових зобовязань, однак добровільного погашення останнім податкового боргу не відбулося.
Згідно пунктів 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем - суб'єктом владних повноважень, було доведено правомірність своїх вимог щодо стягнення з відповідача наявної у нього заборгованості, натомість відповідачем не було надано суду доказів сплати вказаного податкового боргу у встановлені законодавством строки.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.
Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено і підписано 01.08.2018 року.

Суддя ОСОБА_1