Справа № 802/907/18-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/907/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

01 серпня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника відповідача: Галуненка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року (м. Вінниця, 24 квітня 2018 року) у справі за адміністративним позовом командитного товариства "Бізнес Гарант" (приватне підприємство "ВІП Бізнес" і Компанія) до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування вимог,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати вимоги Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України.

Водночас, представником позивача до суду подано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії вимог Енергетичної митниці ДФС України.

Відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено та забезпечено позов шляхом зупинення дії:

- вимоги Енергетичної митниці ДФС України №7 від 02 квітня 2018 року про сплату належної суми митних платежів за гарантією №827076-U16-680165 від 04.10.2017 у розмірі 27121417,19 грн. (вих. №28-70-1/1114 від 02.04.2018);

- вимоги Енергетичної митниці ДФС України №8 від 02 квітня 2018 року про сплату належної суми митних платежів за гарантією №827078-U16-680167 від 04.10.2017 у розмірі 10508236,85 грн. (вих. №28-70-1/1116 від 02.04.2018);

- вимоги Енергетичної митниці ДФС України №9 від 02 квітня 2018 року про сплату належної суми митних платежів за гарантією №827803-U16-680170 від 10.10.2017 у розмірі 31056915,19 грн. (вих. №28-70-1/1118 від 02.04.2018);

- вимоги Енергетичної митниці ДФС України №10 від 02 квітня 2018 року про сплату належної суми митних платежів за гарантією №835797-U16-680218 від 13.12.2017 у розмірі 59442598,00 грн. (вих. №28-70-1/1120 від 02.04.2018);

- вимоги Енергетичної митниці ДФС України №11 від 02 квітня 2018 року про сплату належної суми митних платежів за гарантією №835892-U16-680165 від 14.12.2017 у розмірі 2193429,69 грн. (вих.№28-70-1/1122 від 02.04.2018).

Не погоджуючись із ухвалою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Пердставник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачем у відповідності до укладеного із Швейцарською компанією «Proton Energy Group S.A.» договору №U16-68 від 23 травня 2016 року про надання послуг з видачі фінансових гарантій було видано наступні гарантійні документи: №827076-U16-680165 код 041017-Т903040-СVD від 04.10.2017 за вантажно-митною декларацією №UА903040/2017/003947 від 04.10.2017, термін транзиту 31.03.2018; №827078-U16-680167 код 041017-Т903040- СVD від 04.10.2017 за вантажно-митною декларацією №UА903040/2017/003949 від 04.10.2017, термін транзиту 31.03.2018; №827803-U16-680170 код 101017-Т903040-YYB від 10.10.2017 за вантажно-митною декларацією №UА903040/2017/004042 від 10.10.2017, термін транзиту 06.04.2018; №825797-U16-680218 код 131217-Т903040-LOV від 13.12.2017 за вантажно-митною декларацією №UА903040/2017/005071 від 13.12.2017, термін транзиту 09.06.2018; №835892-U16-680219 код 101017-Т903040-YYB від 14.12.2017 за вантажно-митною декларацією №UА903040/2017/005091 від 14.12.2017, термін транзиту 10.06.2018.

В подальшому 05.04.2018 року позивачем було отримано від відповідача вимоги про сплату належної суми митних платежів за виданими гарантіями, а саме: вимога №7 від 02 квітня 2018 року про сплату належної суми митних платежів за гарантією №827076-U16-680165 від 04.10.2017 у розмірі 27121417,19 грн. (вих.№28-70-1/1114 від 02.04.2018) Акт про настання гарантійного випадку №7 від 02.04.2018; вимога №8 від 02 квітня 2018 року про сплату належної суми митних платежів за гарантією №827078-U16-680167 від 04.10.2017 у розмірі 10508236,85 грн. (вих.№28-70-1/1116 від 02.04.2018) Акт про настання гарантійного випадку №8 від 02.04.2018; вимога №9 від 02 квітня 2018 року про сплату належної суми митних платежів за гарантією №827803-U16-680170 від 10.10.2017 у розмірі 31056915,19 грн. (вих.№28-70-1/1118 від 02.04.2018) Акт про настання гарантійного випадку №9 від 02.04.2018; вимога №10 від 02 квітня 2018 року про сплату належної суми митних платежів за гарантією №835797-U16-680218 від 13.12.2017 у розмірі 59442598,00 грн. (вих.№28-70-1/1120 від 02.04.2018) Акт про настання гарантійного випадку №10 від 02.04.2018; вимога №11 від 02 квітня 2018 року про сплату належної суми митних платежів за гарантією №835892-U16-680165 від 14.12.2017 у розмірі 2193429,69 грн. (вих.№28-70-1/1122 від 02.04.2018) Акт про настання гарантійного випадку №10 від 02.04.2018.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За змістом ч. 3 ст. 102 Митного кодексу України, при ввезенні товарів на митну територію України з метою подальшого їх поміщення у відповідний митний режим митний режим транзиту завершується фактичним доставлянням товарів до органу доходів і зборів призначення.

У відповідності до абз. 3 ч. 11 ст.311 МК України підтвердженням фактичного виконання зобов'язань, забезпечених гарантією, є завершення дії митного режиму, що передбачав перебування товарів під митним контролем весь час дії такого режиму.

В силу ч. 5 ст. 311 МК України, гарант зобов'язаний не пізніше трьох банківських днів, наступних за днем отримання вимоги та документів, що підтверджують настання гарантійного випадку, перерахувати належну суму митних платежів до державного бюджету.

Відповідно до ч. 6 ст. 311 МК України, у разі порушення строку перерахування коштів у рахунок сплати митних платежів відповідно до вимоги органу доходів і зборів гаранти несуть відповідальність (у тому числі передбачену Податковим кодексом України) як особи, відповідальні за сплату забезпечених гарантією сум митних платежів. У разі несплати гарантом коштів за фінансовими гарантіями суми таких коштів вважаються податковим боргом гаранта та стягуються у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 87 ПК України визначено, що погашення податкового боргу може відбуватися як за рахунок коштів, так і за рахунок майна та інших активів платника податку.

Частиною 2 ст. 307 МК України передбачено, що взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод.

В свою чергу, позивач уклав з Міністерством доходів і зборів України Угоду №7 від 27 січня 2014 року про надання фінансових гарантій органам доходів і зборів незалежним фінансовим посередником (далі - Угода).

Пунктом 4.6 зазначеної угоди визначено, що у випадку несплати митного боргу гарантом на підставі отриманої вимоги орган доходів і зборів має право не тільки стягувати платежі у визначеному законодавством порядку, а й вносити до відповідного програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міндоходів відмітки, що унеможливлюють подальше прийняття від Гаранта гарантій до сплати ним заборгованості.

З матеріалів справи встановлено, що загальна сума виставлених вимог, які оскаржуються, що підлягає сплаті позивачем складає 130322596,92 грн.

Разом з тим, представником позивача було зазначено, що дану суму позивачем неможливо буде сплатити внаслідок відсутності такого розміру коштів на рахунках підприємства і у випадку звернення стягнення митницею дані дії призведуть до повного знищення господарської діяльності та зупинення підприємства. Крім того, вказано, що у митниці, враховуючи п. 4.6 Угоди, буде право на внесення до програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міндоходів відмітки, що унеможливлюють подальше прийняття від позивача гарантій по іншим операціям, що повністю паралізує роботу підприємства.

Тобто, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача в разі звернення стягнення в примусовому порядку та внесення до програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міндоходів відповідної відмітки.

Крім того, наведені обставини свідчать про те, що в разі задоволення позовних вимог для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Беручи до уваги те, що саме подання адміністративного позову, а також відкриття провадження у справі не зупиняють дій та рішень суб'єкта владних повноважень, то суд, відповідно до ст. 154 КАС України, в порядку забезпечення позову може ухвалою застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже, належним видом забезпечення позову в даному випадку є зупинення дії вимог Енергетичної митниці ДФС України.

Слід зауважити, що такий вид забезпечення позову відповідає і є співмірним заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаний з предметом спору, необхідний і достатній для забезпечення виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції. Ухвала суду винесена з дотриманням вимог процесуального та матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 серпня 2018 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.