Справа № 807/316/18
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2018 року м. Ужгород№ 807/316/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Микуляк П.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката ОСОБА_2 до Прокуратури Закарпатської області, Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в особі представника - адвоката ОСОБА_2, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Прокуратури Закарпатської області - відповідач 1, Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області - відповідач 2, яким просить визнати протиправними дії уповноваженої особи прокуратури Закарпатської області щодо ненадання відповіді на адвокатський запит № 178 від 07 лютого 2018 року у строки, визначені ч.2 ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; визнати протиправними дії уповноваженої особи прокуратури Закарпатської області щодо передання адвокатського запиту №178 від 07.02.2018 року для розгляду до Ужгородської місцевої прокуратури; визнати протиправними дії уповноваженої особи Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області щодо ненадання повної та достовірної відповіді на адвокатський запит № 178 від 07.02.2018 року, зобов'язати прокуратуру Закарпатської області надати достовірну та повну відповідь на адвокатський запит № 178 від 07.02.2017 року.

Прокуратурою Закарпатської області було подано інформацію в письмовому вигляді, відповідно до якої зазначено, що даний позов відповідач вважає необґрунтованим, не підлягає до задоволення, запитувана позивачем інформація стосується матеріалів кримінального провадження а отже може бути отримана у встановленому кримінально -процесуальним законодавством порядком, вважає, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вказану справу.

Ухвалою суду у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07 лютого 2018 року адвокатом ОСОБА_2 що діє в інтересах ОСОБА_1, з метою надання йому якісної та кваліфікованої допомоги, на підставі ст.20 та 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", подано адвокатський запит до прокуратури Закарпатської області за № 178 з вимогою "повідомити про хід розслідування кримінального провадження № 0000015 від 19 червня 2015 року."

28 лютого 2018 року Ужгородською місцевою прокуратурою Прокуратури Закарпатської області надано відповідь на адвокатський запит щодо надання інформації та повідомлено, що у провадженні слідчих відділів територіальних підрозділів ГУНП у Закарпатській області, що піднаглядні Ужгородській місцевій прокуратурі кримінальне провадження № 0000015 від 19 червня 2015 року - відсутнє.

Позивач вважає дії відповідача 1 про перенаправлення запиту до відповідача 2 незаконними, ненадання в подальшому повної та достовірної відповіді протиправним, крім того вважає, що порушено п'ятиденний строк для надання такої відповіді.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини сторін з приводу складання адвокатських запитів та надання відповідей на них регулюються нормами Конституції України, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI та Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року № 4651-VI .

Преамбула до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає, що цей Закон визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Абзац 4 ч.1 ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" містить відсильну норму, згідно якої надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Пункт 1 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) (п.1 ч.1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом (ч.2 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи прав та інтересів юридичної особи, тобто не вчинення певних дій, які суб'єкт владних повноважень повинен був вчинити, але не вчинив.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем,Ужгородською місцевою прокуратурою Прокуратури Закарпатської області 28 лютого 2018 року було надано відповідь на адвокатський запит від 07 лютого 2018 року,

Тобто слід вважати, що прокуратурою Закарпатської області розглянуто адвокатський запит позивача від 07 лютого 2018 року, а Ужгородською місцевою прокуратурою Прокуратури Закарпатської області було підготовлено та надано письмову відповідь, а тому суд дійшов висновку, що права позивача не порушені жодним чином, а самим позивачем не доведено та матеріалами справи не доведено у чому полягає протиправність дій відповідачів.

Також, судом було встановлено, що позивач уже звертався до Закарпатського окружного адміністративного суду у січні 2018 року із подібним позовом до Прокуратури Закарпатської області (справа № 807/25/18), яким просив визнати протиправними дії уповноваженої особи прокуратури Закарпатської області щодо ненадання відповіді на адвокатський запит № 700 від 07 грудня 2017 року. (також про хід розслідування кримінального провадження №0000015 від 19.06.2015р.)

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року у задоволенні даного позову було відмовлено.

Відносно позовної вимоги про зобов'язання прокуратури Закарпатської області надати достовірну та повну відповідь на адвокатський запит № 178 від 07.02.2017 року слід повідомити наступне.

Адвокатський запит (а.с.12) містить лише одну фразу про «необхідність повідомлення про хід розслідування кримінального провадження №0000015 від 19.06.2015р.» а у відповіді на вказаний запит (а.с.10) однозначно повідомлено, що у провадженні слідчих відділів територіальних підрозділів ГУНП у Закарпатській області, що піднаглядні Ужгородській місцевій прокуратурі кримінальне провадження № 0000015 від 19 червня 2015 року - відсутнє.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачем не враховано, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права.

ст. 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов'язків, закріплених у встановленому законодавством порядку за Головним управлінням, які він застосовує на власний розсуд. Наділивши державний орган дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Суд не вправі своїм рішенням підміняти рішення Відповідача або прямо вказувати суб'єкту владних повноважень на те, які саме рішення останній повинен прийняти.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим з даних обставин.

Європейський суд з прав людини також погоджується із вищезазначеною правовою позицією. У рішеннях по справах „Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії"", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст. 2 КАС України, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

На підставі наведеного, враховуючи наявність відповіді від 27.02.2018р. суд вважає, що зобов'язати прокуратуру Закарпатської області надати іншу достовірну та повну відповідь на адвокатський запит № 178 від 07.02.2017 року не буде законно і жодним чином не призведе до відновлення чи захисту прав позивача.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст.72 та ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:- письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Суд, відповідно до ст.90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з вищенаведених правових норм та досліджених обставин, суд вважає, що відповідачі у спірних правовідносинах діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, протиправності у діях відповідачів судом не встановлено, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні повної та достовірної відповіді на адвокатський запит та зобов'язання вчинити певні дії є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області, Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Микуляк