Справа № 804/6372/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 червня 2018 р. Справа №3303вр-18/804/6372/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

при секретарі судового засідання Зіненко А.О.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі заяву Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по адміністративній справі за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1, третя особа: Державна податкова інспекція у Центральному районі м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області про стягнення 25000,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2017р. по справі №804/6372/17 позовні вимоги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету податковий борг з транспортного податку за 2016р. в розмірі 25000,00 грн.

08.05.2018р. за заявою стягувача судом було видано виконавчий лист на виконання вищевказаної постанови (а.с.54).

22.05.2018р. Заявник (Головне управління ДФС у Дніпропетровській області) звернувся із заявою, в якій просить поновити строк пред'явлення виконавчого документа до виконання по справі №804/6372/17 посилаючись на те, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання сплинув 02.05.2018р., а виконавчий лист був виданий заявнику 08.05.2018р., а тому цей строк був пропущений не з вини заявника (а.с. 54, 56).

Представник заявника в судове засідання не з'явився, проте у наданому 11.06.2018р. засобами електронного зв'язку до суду клопотанні просив про розгляд заяви за відсутності представника управління (а.с. 73).

Представник боржника в судове засідання не з'явився без поважної причини, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 07.06.2018р. що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с. 68, 71).

Третя особа в судове засідання не з'явилась без поважної причини, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи (а.с. 67).

Згідно ч. 3 ст.376 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи наведене та те, що у наданому клопотанні заявник просив про розгляд заяви за відсутності його представника в порядку письмового провадження, належне повідомлення боржника та третьої особи про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути дану заяву за відсутності представників сторін у письмовому провадженні згідно з вимогами ч. 3 ст. 376 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши надані документи на підтвердження поданої заяви, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 Кодексу адміністративного судочинства України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому, розглядаючи питання, суд перевіряє чи справді пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, а якщо є підстави так вважати, то чи були поважні причини для цього. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2017р. по справі №804/6372/17 позовні вимоги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету податковий борг з транспортного податку за 2016р. в розмірі 25000,00 грн. (а.с. 45-46).

08.05.2018р. за заявою стягувача судом було видано виконавчий лист на виконання вищевказаної постанови (а.с.54).

Разом з тим, із копії виконавчого листа, який міститься в матеріалах справи видно, що строк його пред'явлення встановлений до 02.05.2018р., тобто строк пред'явлення його до виконання є пропущеним (а.с. 57).

Відповідності до ч. 1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016р., який набрав чинності з 05.10.2016р., виконавчі документи за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, вказаним законом було зменшено строки пред'явлення виконавчих документів до примусового виконання за виконавчими документами де стягувачами є державні органи з одного року до трьох місяців.

Окрім того, ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Також і згідно з ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, питання виконання судових рішень неодноразово було предметом розгляду Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у Рішенні від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" Суд наголосив: "... пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до суду, тобто право подати позов щодо цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б примарним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції, детально описуючи процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити ст. 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства та викладених обставин вбачається, що заявником (стягувачем) пропущено строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа від 08.05.2018р. у справі №804/6372/17 з причин, які не залежали від волі стягувача, а отже, суд приходить до висновку, що такі причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є поважними у зв'язку з чим пропущений стягувачем строк для пред'явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа підлягає поновленню у відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому судом враховується і рішення Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 376 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у цій справі - задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2018р. у справі №804/6372/17.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва