Справа № 335/4289/18
Суддя: Калюжна В. В.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/4289/18 2-а/335/191/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі лейтенанта поліції Каплі Артема Олександровича, третя особа - Управління патрульної поліції у місті Запоріжжя Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 08.04.2018 року серії ЄАА№354101,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі лейтенанта поліції Каплі Артема Олександровича, третя особа - Управління патрульної поліції у місті Запоріжжя Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 08.04.2018 року серії ЄАА№354101, в обґрунтування якого зазначив наступне.

08.04.2018 року постановою серії ЕАА № 354101 на ОСОБА_1 відповідачем накладено адміністративне стягнення у вигляді 425 гривень 00 копійок за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яке на думку відповідача виразилося в тому що, 08.04.2018 року о 23 годині 08 хвилин, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Lanos д.н. НОМЕР_1 по вул. Діагональній у м. Запоріжжі, перед перестроюванням не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідно напрямку, та рухався у крайній лівій смузі для руху без наміру здійснити поворот ліворуч або розворот, чим порушив вимоги п.п. 11.2, 9.2б ПДР України.

Відповідач проігнорував вимогу водія про надання доказів порушення правил дорожнього руху, та не надав таких доказів до постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, відповідач не ознайомив позивача з правами, які передбачені ст. 268 КУпАП, чим звузив його права та інтереси.

За викладених обставин, позивач вважає зазначену постанову незаконною та безпідставною, винесеною з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 08.04.2018 року серії ЕАА № 354101 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві і просить його задовольнити.

У судове засідання відповідач не з'явився, про час місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 08.04.2018 року серії ЕАА № 354101 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 08.04.2018 року о 23 годині 08 хвилин, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Lanos д.н. НОМЕР_1 по вул. Діагональній у м. Запоріжжі, перед перестроюванням не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідно напрямку, та рухався у крайній лівій смузі для руху без наміру здійснити поворот ліворуч або розворот, чим порушив вимоги п.п. 11.2, 9.2б ПДР України.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, відповідачем не спростовані пояснення позивача, про те, що позивач не порушував правил дорожнього руху, а також вимогу про надання доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем, допустив порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено як об'єктивної сторони правопорушення так і вини позивача у вчиненні правопорушення; оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими, а тому, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і визнає, що дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245,251,280 КУпАП, а відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, оскільки, під час розгляду справи, судом не було встановлено в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України, підтверджених належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАА № 354101 від 08.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАА№ 354101 від 08.04.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: В.В.Калюжна