Справа № 331/598/18
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01.08.2018 2-а/331/30/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2018 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.

за участю секретаря Мироненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжі Лукинової Ольги Олексіївни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського роти № 3 батальйону № 2 УПП у м. Запоріжжі Лукинової Ольги Олексіївни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначено, що 14.01.2018 р. в м. Запоріжжі по вул. Запорізькій відносно нього поліцейським роти № 3 батальйону № 2 УПП у м. Запоріжжі Лукиновою О.О. складено постанову серії ЕАА № 264160 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУАП та накладено адміністративне стягнення за те, що:

14.01.2018 р. він, керуючи транспортним засобом БМВ державний номер НОМЕР_1 м. Запоріжжі по вул. Запорізькій без переднього номеру та не пред'явив поліс обов'язкового страхування, чим порушив вимоги п. 2.6 Правил дорожнього руху.

Вважає, що постанова є не обґрунтованою та незаконною з наступних підстав:

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що водій повинен мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліцензійну картку на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів.

Статтею 21.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно ст. 19 Конституції України органи влади та їх посадові особи повинні діяти тільки на основі, в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та Законами.

Таким чином, Законами України визначено чіткий перелік випадків, коли інспектор має право зупиняти транспортний засіб, після чого витребувати, а водій зобов'язаний пред'явити страховий поліс. В інших випадках зупинка транспортного засобу та перевірка наявності полісу незаконна.

Як вказано в постанові, що оскаржується, він ніякого правопорушення не скоїв, тому зупинка транспортного засобу, яким він керував, - незаконна, постанова про адміністративне правопорушення на мене не складалася, тому і перевірка страхового полісу не відповідає вимогам закону. Крім того, Відповідач почав складати постанову, ще до того, як інший поліцейський попросив в нього поліс страхування.

Жодного доказу моєї провини у скоєння правопорушення, вказаного в постанові не має, а сама постанова не відповідає вимогам закону.

На підставі цього, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на вищенаведені обставини позивач ОСОБА_1 просить суд визнати дії поліцейського роти № 2 батальйону № 3 УПП у м.Запоріжжі рядового поліції Лукинової Ольги Олексіївни при складанні постанови серії ЕАА №264160 по справі про адміністративне правопорушення від 14.01.2018 року за ст.126 ч.1 КУпАП -неправомірними; скасувати постанову ЕАА №264160 по справі про адміністративне правопорушення від 14.01.2018 року, винесену поліцейським роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Запоріжжі рядовим поліції Лукиновою Ольгою Олексіївною про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. за правопорушення, передбачене ч. І ст. 126 КУпАП на ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, зазначив, що наполягає на задоволенні позову.

Відповідач інспектор роти № 3 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області ДПП Лукинова О.О. до суду не з'явилась, надала письмовий відзив, згідно з якими 14.01.2018 року, на маршруті патрулювання по вул. Запорізькій біля буд. 10В, нею було візуально виявлено автомобіль BMW 318 номерний знак НОМЕР_2, водій якого керував транспортним засобом без переднього державного номерного знака, чим порушив вимоги п. 2.9 (в) та п. 30.2 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

-не належить цьому засобу;

-не відповідає вимогам стандартів;

-закріплений не в установленому для цього місці;

-закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

-неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Пунктом 30.2 Правил дорожнього руху України передбачено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв та тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Зупинившись, та вийшовши зі службового автомобіля "TOYOTA PRIUS", підійшовши до транспортного засобу за кермом якого знаходився Позивач, представившись згідно ч. 3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив вимоги п. 2.9 (в) та 30.2 Правил дорожнього руху України, оскільки керував транспортним засобом без державного номерного знака.

Водій пояснив, що державний номерний знак в нього викрали на подвір'ї будинку, де автомобіль був припаркований вночі. Заяву про крадіжку до відділення поліції він не писав та відмовився від її допомоги екіпажу, повідомивши, що все зробить самостійно. Тож твердження Позивача, що він ніякого правопорушення не скоїв, тому зупинка транспортного засобу, яким він керував, - незаконна, не відповідає дійсності.

Оскільки згідно ч.1, п.2, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» - були підстави для перевірки документів особи, а саме: Поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках - якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п. 2.4. (а) Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: «На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред'явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Під час перевірки вищезазначених документів в порушення вимог п 2.4 (а) та п. 2.1 (ґ) правил дорожнього руху України водій не надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор, який використовується в діяльності патрульної поліції (відеозапис долучається до матеріалів справи).

У позовній заяві Позивач, посилаючись на ст. 21.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує на те, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Посилання позивача на положення частини 2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою визначено органи, які мають повноваження на здійснення контролю за наявністю договорів такого страхування, є недоречним в аспекті оцінки наявності в діях позивача порушень Правил дорожнього руху.

Цей закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а не у сфері дорожнього руху, отже спеціальним у спірних правовідносинах є саме Закон України «Про дорожній рух», який зобов'язує на вимогу працівників поліції пред'являти поліс.

По-друге, положення частин 1 та 3 цієї ж статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Крім того, згідно із ст.53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для 'перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Враховуючи вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно нього була винесена постанова справі про таке правопорушення.

Оскаржувана позивачем постанова серії ЕАА № 264160 від 14.01.2018 у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно нього винесена правомірно, на законних підставах та є такою, що скасуванню не підлягає, оскільки вона була винесена з дотриманням вимог ст. 7, 27, 33, 38, 222, 276, 283, 285 КУпАП. У матеріалах справи про вказане адміністративне правопорушення наявні докази скоєння цього правопорушення, які повністю підтверджують вину ОСОБА_1

До відзиву відповідачем поліцейським роти №2 батальйону №3 УПП у м. Запоріжжі Лукиновою О.О. було додано DVD-r диск з відеозаписом обставин правопорушення.

Фіксування судового процесу технічними засобами згідно з п. 4 статті 229 КАС України не здійснювалось.

Вивчивши позов надані письмові докази, матеріали відеофіксації, надані відповідачем, суд дійшов наступних висновків.

Позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування вимог надано суду копію оскаржуваної постанови серії ЕАА № 264160 від 14.01.2018 р., згідно з якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення п 2.4 (а) та п. 2.1 (ґ) правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2.1. (ґ), ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

-поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до вимог п 2.4. (а) ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), -

-тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вивченням матеріалів відеофіксації, наданих відповідачем встановлено, що водій ОСОБА_1 14.01.2018 р. в м. Запоріжжі по вул. Запорізькій, керував транспортним засобом БМВ державний номер НОМЕР_1 без переднього номеру та не пред'явив поліс обов'язкового страхування. На вимогу поліцейського надати поліс обов'язкового страхування, водій пояснив, що поліс в нього відсутній.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.-ч. 2,5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оцінюючи здобуті в судовому засіданні належні докази, суд дійшов висновку про те, що відповідачем доведено факт керування позивачем ОСОБА_1 транспортним засобом без поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з положеннями частин 1 та 3 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Крім того, згідно із ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства та фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону № 2 УПП у м. Запоріжжі Лукинової Ольги Олексіївни про скасування постанови серії ЕАА № 264160 від 14.01.2018 р. по справі про адміністративне правопорушення

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В. Антоненко