Справа № 826/8894/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8894/17 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Файдюка В.В., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у Деснянському районі міста Києва, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду в липні 2017 р. ОСОБА_2 зазначала, що у червні 2017 р. вона звернулась до державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі за текстом - «ДПІ у Деснянському районі») із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань по земельному податку. Відповідно до статті 43 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») контролюючий орган зобов'язаний не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Стверджуючи, що в порушення наведених законодавчих приписів відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на повернення коштів, ОСОБА_2 просила зобов'язати ДПІ у Деснянському районі надати Управлінню Державної казначейської служби України у Деснянському районі міста Києва висновок про повернення з Державного бюджету України 13 043 грн. 37 коп., сплачених в якості плати за землю у 2011 - 2016 роках.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що 11 серпня 2011 р. вона набула право власності на нежилі приміщення блоку соціально-побутового обслуговування по вул. Милославська, 49, в м. Києві.

За приписами ПК України контролюючі органи повинні встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі та інші відомості для визначення суми податкового зобов'язання.

Водночас, ненадання доказів на підтвердження правильності розрахунку суми грошового зобов'язання, є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 1 від 26.04.2017 р.

У відзиві на апеляційну скаргу ДПІ у Деснянському районі наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції посилаючись на те, що позивач, як власник нежилого приміщення, зобов'язана сплачувати земельний податок.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до квитанцій ОСОБА_2 за 2011-2016 роки сплатила 13 043 грн. 37 коп. земельного податку, у тому числі: за період з 11.11.2011 р. по 31.12.2013 р. - 3 003 грн.; за 2014 р. - 1 403 грн. 45 коп.; за 2015 р. - 1 621 грн. 47 коп.; за 2016 р. - 7 015 грн. 45 коп. за 2016 рік.

08 червня 2017 р. позивач звернулась до ДПІ у Деснянському районі із заявою про повернення надміру сплаченого земельного податку у розмірі 13 239 грн. 47 коп.

Листом № 4003/10/2652-13-01 від 27.06.2017 р. відповідач повідомив, що за даними інтегрованої картки платника податків за ОСОБА_2 обліковується переплата в розмірі 600 грн. 60 коп., а відтак повернення 13 239 грн. 47 коп. є неможливим.

Відповідно до статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 ПК України визначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Із матеріалів справи вбачається, що з 01.08.2011 р. ОСОБА_2 є власником групи нежитлових приміщень по вул. Милославська, 49, в м. Києві.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Тобто, фізична особа-власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку.

За змістом пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету. Згідно пункту 1 Розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 р. № 618 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 р. за № 1097/14364 (надалі за текстом - «Порядок»), що був чинним у період виникнення спірних правовідносин, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. До заяви додаються, зокрема, документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів.

Згідно з вимогами пункту 7 Розділу ІІІ Порядку висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Із матеріалів справи вбачається, що до заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань позивач додала: копію паспорту, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та реквізити банківського рахунку.

Таким чином, порушення вимог Порядку ОСОБА_2 не подала до контролюючого органу документи, що підтверджують суму надмірно сплачених платежів.

Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач не обґрунтувала з яких підстав вона дійшла висновку про те, що нею надмірно сплачено 13 043 грн. 37 коп. земельного податку.

У судовому засідання представник ОСОБА_2 пояснив, що позивачеві направлялись податкові повідомлення-рішення якими ДПІ у Деснянському районі були визначені суми податкових зобов'язань із сплати земельного податку.

Водночас, жодних доказів того, що названі податкові повідомлення-рішення скасовані в адміністративному чи судовому порядку позивачем не надано.

За таких обставин, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Судова колегія також звертає увагу позивача на те, що згідно статті 43 ПК України заява про повернення сум грошового зобов'язання має бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до квитанції земельний податок за 2011-2013 роки було сплачено 14.06.2013 р., а із заявою про повернення надміру сплаченого земельного податку ОСОБА_2 звернулась лише 08 червня 2017 р., тобто із пропущення встановленого граничного строку для її подачі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на протиправність повідомлення-рішення № 1 від 26.04.2017 р. суд не приймає як доказ, оскільки ані це податкове повідомлення-рішення, ані повернення сум земельного податку за 2017 р. не є предметом спору у цій справі.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 06 серпня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.В.Файдюк