Справа № 820/3699/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 р. № 820/3699/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, гуртожиток) до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (м. Київ, вул. Петропавлівська, 11), третя особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (м. Харків, вул. Римарська, 24) про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просила скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області № 56 від 03.03.2018 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Соціалістичної Республіки Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою судді від 21.05.2018 було відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним адміністративним позовом.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам за адресами, вказаними в позовній заяві.

Відповідач правом на надання відзиву на адміністративний позов не скористався, копію ухвали про відкриття провадження ним отримано 24 травня 2018 року, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення потового відправлення.

Третя особа у запропонований судом строк пояснення щодо позову не подала, копію ухвали про відкриття провадження нею отримано 24 травня 2018 року, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення потового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що громадянка В"єтнаму ОСОБА_1 отримала дозвіл на імміграцію на підставі п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про імміграцію» як мати іммігранта відповідно до рішення ВГІРФО ГУМВС України в Київській області від 29.05.2007.

Неповнолітній син позивача ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Харкові.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець, працює у м. Харкові у ТЦ «Барабашова».

Враховуючи наведені обставини, ГІРФО ГУ МВС України в Київській області було прийнято рішення № 17/-4671 про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про імміграцію» та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 29.05.2007 (а.с.14), в якій відображено місце реєстрації громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 терміну дії "безстроково".

У травні 2015 році позивач переїхала на постійне місце проживання до міста Харкова, у зв'язку з чим його знято з належної реєстрації та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.14).

03 березня 2018 року Управлінням Державної міграційної служби України в Київській області прийнято рішення № 56 у вигляді постанови про скасування дозволу на імміграцію в Україні громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію".

Не погодившись із вказаним рішенням суб'єкта владних повноважень ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та шістнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання. Підставою для видачі посвідки на постійне проживання іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у частині шістнадцятій статті 4 цього Закону, є відповідний указ Президента України про припинення громадянства України та заяви таких осіб.

Згідно зі статтею 16 цього Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття рішення про припинення громадянства України залишилися постійно проживати на її території, вважаються такими, які постійно проживають в Україні.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства врегульовано Законом України "Про імміграцію".

Так, визначення імміграції міститься у статті 1 вищевказаного Закону та означає прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза - це позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в'їзд в Україну для постійного проживання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу надано дозвіл на імміграцію та видано посвідку на постійне проживання безстроково.

03 березня 2018 начальником Управління Державної міграційної служби України в Київській області прийнято рішення, яким скасовано громадянину В'єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну, про що внесено відповідний запис до інформаційної бази даних.

Підставою оскаржуваного рішення від 03.03.2018 вказано пункт 1 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію", згідно з яким дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Водночас, обов'язковою передумовою прийняття компетентним органом відповідного рішення про надання особі дозволу на імміграцію є перевірка правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні.

Разом з тим, станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, уповноважений державний орган перевіряв надані позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не встановив, у тому числі, не було встановлено і подання свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано доказів існування станом на час видачі позивачу дозволу на імміграцію визначених ст. 12 Закону України «Про імміграцію» підстав для його скасування.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що спірне рішення прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, адже позивач проживає на території України і органом який на той час виконував функції щодо прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію підтверджувалась законність перебування іноземця в Україні; без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача, адже орган, який на той час виконував функції щодо прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію підтвердив правильність надання позивачем необхідних документів та наявність підстав для надання дозволу на імміграцію в Україну.

За приписами статті 12 Закону України "Про імміграцію", дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Слід зазначити, що за час перебування позивача на території України відсутні обставини, які б тягли за собою скасування дозволу на імміграцію, передбачені пунктами 1 - 5 статті 12 Закону України "Про імміграцію".

Крім того, доказів того, що посвідка на постійне проживання, яка, насамперед, була надана позивачу безстроково, є підроблена чи отримана у непередбаченому законом порядку, відповідачем, також, не надано.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263, 371 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, гуртожиток) до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (м. Київ, вул. Петропавлівська, 11), третя особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (м. Харків, вул. Римарська, 24) про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області № 56 від 03.03.2018 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Соціалістичної Республіки Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Київській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко