Справа № 758/15919/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року

Київ

справа №758/15919/16-а

адміністративне провадження №К/9901/24408/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Кобаля М.І., Епель О.В., Карпушової О.В. від 22.11.2017 у справі №758/15919/16-а за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Центральне ОУПФУ) щодо відмови у виплаті пенсії без обмежень та щодо відмови у видачі пенсійного посвідчення; зобов'язати відповідача виплачувати їй пенсію без обмежень, у розмірі 14506,80 грн., сплатити заборгованість по виплаті пенсії, яка утворилась з 12.04.2016 року та видати пенсійне посвідчення встановленого зразка.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Центрального ОУПФУ щодо відмови у виплаті позивачу пенсії у розмірі 14506,80 грн. Зобов'язано відповідача виплатити позивачу різницю у виплаченій пенсії, починаючи з 12.04.2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року скасовано постанову Подільського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року та прийнято нову про часткове задоволення позову. Визнано протиправними дії Центрального ОУПФУ щодо відмови позивачу у видачі пенсійного посвідчення встановленого зразка. Зобов'язано відповідача видати позивачу пенсійне посвідчення встановленого зразка. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 зміни щодо обмеження виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визнані неконституційними. А правовідносини, які розглянуті Конституційним Судом України є тотожними тим, що регулюють питання соціальних гарантій, пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача та перевіривши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 22.07.2016 року в справі №758/7377/16-а, яка набрала законної сили, зобов'язано Центральне ОУПФУ призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 12.04.2016 року, зарахувавши строк роботи на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури 15 років 2 місяці 26 днів, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи, на підставі довідки №18/1 від 08.04.2016 року прокуратури Автономної Республіки Крим.

12 вересня 2016 року позивач звернулась до Центрального ОУПФУ із заявою про надання інформації щодо розміру призначеної їй пенсії, з вимогою видати пенсійне посвідчення та виплачувати пенсію починаючи з 12.04.2016 року.

Відповідач листом № 28791/16 від 20.10.2016 року повідомив позивача, про те, що пенсію їй призначено у розмірі 9490 грн., а також те, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 -VIII від 24.12.2015 року та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року (редакція від 29.12.2015 року), виплата пенсії буде здійснюватись у разі звільнення з посади, яка дає право на цей вид пенсії.

03 листопада 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії, виходячи з 90% від суми місячного заробітку, видачі пенсійного посвідчення та виплати пенсії без обмежень, які встановлені ст.85 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, починаючи з 12.04.2016.

Відповідач листом № 38156/04 від 05.12.2016 року повідомив позивача про те, що відповідно вимог чинного законодавства підстави для виплати пенсії останньої відсутні.

Не погоджуючись з вказаними відмовами, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивача мав бути здійснений відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 22.07.2016 року та на підставі довідки №18/1 від 08.04.2016 року прокуратури Автономної Республіки Крим.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті пенсії без обмежень та зобов'язання відповідача виплачувати позивачу пенсію без обмежень, у розмірі 14506,80 грн. і сплатити заборгованість по виплаті пенсії, яка утворилась з 12.04.2016 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачена виплата пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру".

Крім того, суд апеляційної інстанції вказав на помилковість висновку суду першої інстанції щодо необхідності перерахунку пенсії позивача на підставі постанови Подільського районного суду міста Києва від 22.07.2016 року в справі №758/7377/16-а, оскільки вказаним судовим рішенням відповідача зобов'язано призначити позивачу пенсії, а не перерахувати її.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1789-ХІІ) в редакції Закону N 213-VIII від 02.03.2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується;

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року (далі - Закон №1697-VII), який набрав чинності з 15.07.2015 року та на підставі якого втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року:

особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2017 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII із змінами, внесеними згідно Закону №1774-VIII від 06.12.2016, тимчасово, по 31 грудня 2017 року:

особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Станом на час вирішення спору вищенаведені норми закону не скасовані та не визнані у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті пенсії без обмежень та зобов'язання відповідача виплачувати позивачу пенсію без обмежень, у розмірі 14506,80 грн. і сплатити заборгованість по виплаті пенсії, яка утворилась з 12.04.2016 року.

Доводи касаційної скарги щодо неврахування при вирішенні спору рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 є безпідставними, оскільки вказаним рішення визнано неконституційними положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, які стосувались обмеження виплати щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і зводяться до незгоди із оскаржуваним судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду