Справа № 804/1107/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2018 року Справа № 804/1107/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Идустриальные технологии" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
09.02.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Индустриальные технологии» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі висновків акту перевірки щодо недійсності правовідносин з контрагентами позивача за період січня 2015 року по березень 2017 року є невірними, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірних даних. Вказує, що всі господарські операції, які вчинилися між позивачем та його контрагентами у періоді, що перевірявся є реальними, підтверджуються первинними документами, на момент правовідносин контрагенти мали необхідний обсяг правосуб'єктності, були зареєстровані як платники податку на додану вартість, мали відповідні дозвільні документи на вчинення певного виду діяльності, що свідчить про їх можливість виконувати ті чи інші роботи.
Ухвалою суду від 12.02.2018 року провадження у даній справі відкрито та справу призначено до розгляду.
У судовому засіданні 05.07.2018 року представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов, зокрема вказав, що до перевірки не були надані документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, а надані до перевірки первинні документи складені між позивачем та його контрагентами свідчать про відсутність факту реального вчинення господарської операції; досліджені операції спрямовані виключно на їх документальне оформлення, та не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
У період з 30.06.2017 року по 10.08.2017 року на підставі наказів від 16.06.2017 року №3084-п та від 25.07.2017 року №3986-п ГУ ДФС у Днiпропетровськiй області згідно п.п.21.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.77.1 та п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у Днiпропетровськiй області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Индустриальные технологии» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, валютного - за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року.
За результатами проведеної перевірки складено Акт №9210/04-36-14-01/31038495 від 17.08.2017 року, у висновках якого зазначено, що ТОВ «Индустриальные технологии» було допущено наступні порушення:
1) п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 16 352 098 грн.,
2) п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 16 683 638 грн.,
3) п.п.16.1.3. п.16.1 ст.16, п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством несвоєчасно подано Податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 рік з граничним терміном подання 20.03.2015 року, при фактичному поданні 07.04.2015 року.
4) п.164.1, п.п.164.2.2, п.п.164.2.11, абз «е» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.168.1.1, п.п.168.1.4 п.168.1, п.168.3 ст.168, п.п.170.9.2 п.170.9 ст.170, абз. «а» п.171.2 ст.171, п.176.2 ст.176 ПКУ, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб в сумі 16 156,49 грн.
5) п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171, п.п. «а» п.176.2 ст.176, п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу, в результаті чого не нараховано та не перераховано до бюджету військового збору у сумі 1 090,80 грн.
6) п.п.14,1.180 п.14.1 ст.14, абз.1 п.46.1 ст.46, п.49.1 та п.49.2, п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49, ст.51 гл.2 та п.п. «б» п.176.2. ст.176 ПК України, в результаті подання з порушенням строків податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за 1 кв. 2016р., та подання з недостовірними відомостями податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за період 3-4 кв. 2015 року та 3 кв. 2016 року.
Інші доводи ТОВ «Индустриальные технологии» під час розгляду заперечень посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області до уваги прийнято не було.
На підставі вищевказаного, пункти 1 та 2 висновку Акту перевірки було викладено в наступній редакції:
1) п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 11 828 848 грн.,
2) п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 11 564 191 грн.
На підставі змінених висновків Акту перевірки, складено податкові повідомлення-рішення:
Досліджуючи правомірність винесених податкових повідомлень-рішень та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.
Підставами викладення в Акті перевірки відповідачем зазначених вище висновків, та як наслідок складання податкових повідомлень-рішень, стало наступне:
1) В актах прийому виконаних будівельних та підрядних робіт (ф. №КБ-2в) відсутні обовязкові реквізити, які необхідні бути на первинному документі;
2) До перевірки не надано Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. №КБ-3);
3) Ненадання до перевірки документів щодо проходження працівників, які виконували ремонтно-будівельні роботи та пропуск на проїзд автотранспорту через контрольно-пропускні пункти ПРАТ «ЄМЗ», ПРАТ «ММК ім. Ілліча».
4) Невідповідність кількості працівників згідно наданих актів за формою №КБ-2в, фактично розрахунковим показникам;
5) Ненадання до перевірки документів, що підтверджують згоду замовників на залучення до виконання робіт субпідрядників з боку ТОВ «Индустриальные технологии»;
6) Не встановлення ланцюгу придбання у перевіряємому звітному періоду послуг, реалізованих контрагентами-постачальниками на ТОВ «Индустриальные технологии»;
7) Відсутність достатніх трудових та матеріально-технічних ресурсів у контрагентів ТОВ «Индустриальные технологии» для виконання відповідного виду робіт.
8) Відображення у податковій звітності результатів обслуговування транспортних засобів, що не належать ТОВ «Индустриальные технологии».
У період, що перевірявся, а саме: з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, ТОВ «Індустріальні технології» мало господарські відносини з наступними контрагентами/підрядниками.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та ТОВ «БК «Олімпія» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №210905 від 21.09.2015 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та ТОВ «БК «АРКАДІЯ» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №152008 від 20.08.2015 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та TOB «РІАЛ-Cгруп» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №2607-02 від 25.07.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та TOB «Лайт Бернет» (попередня назва ТОВ «БК «Інвест Груп») (Субпідрядник) було укладено договір підряду №1527 від 27.03.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та ТОВ «Континент Буд Проект» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №2010-03 від 20.10.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та ТОВ «Астіон Буд» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №38 від 26.04.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та ТОВ «Вільнос Компані» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №07/06-01 від 07.06.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Орендар) та TOB «Флорінг Торг» (Орендодавець) було укладено договір оренди ТЗ №2211-01 від 22.11.2016 року, у відповідності до умов якого Орендодавець надає Орендарю у строкове платне володіння та користування (в оренду) Спецтехніку і механізми у справному стані з особами, які мають право на керування нею.
За результатом договору оренди було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання спецтехніки та акти приймання-передання виконаних робіт (наданих послуг), та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Орендар) та ТОВ «Полюс Капітал» (Орендодавець) було укладено договір оренди ТЗ №3110-02 від 31.10.2016 року, у відповідності до умов якого Орендодавець надає Орендарю у строкове платне володіння та користування (в оренду) Спецтехніку і механізми у справному стані с особами, які мають право на керування нею.
За результатом договору оренди було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання спецтехніки та акти приймання-передання виконаних робіт (наданих послуг), та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та TOB «БК «Вест Лідер» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №43 від 27.04.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та ТОВ «Аліот Груп» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №0518-01 від 18.05.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та TOB «Укрбуд-Альянс» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №0127 від 27.01.2015 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та TOB «Делюкс ЛТД» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №0509-01 від 05.09.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та ТОВ «БК Сервіс - Буд ЛТД» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №42 від 23.03.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Орендар) та ТОВ «Плано» (Орендодавець) було укладено договір оренди скреперної лебідки 100 к.с. від 12.06.2015 року, у відповідності до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове користування підйомний механізм в справному стані: скреперними лебідку 100лс (далі по тексту - «Техніка»), а Орендар зобов'язується прийняти та оплатити на умовах даного Договору плату за користування Технікою (далі по тексту - «Орендна плата »).
За результатом договору оренди було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання техніки в оренду (наданих послуг), та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та ТОВ «Техторг Груп» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №27 від 29.04.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
Між ТОВ «Индустриальные технологии» (Генпідрядник) та ТОВ «ОСОБА_7 Інжиніринг» (Субпідрядник) було укладено договір підряду №0711-01 от 07.11.2016 року, у відповідності до умов якого субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними силами і засобами виконати ремонтні роботи на обєктах погоджених з Генпідрядником в обумовлений договором строк.
За результатом виконаних ремонтних робіт було виписано податкові накладні, між сторонами було підписано акти приймання-передання виконаних робіт, та проведено розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями.
На підставі зазначених договорів ТОВ «Индустриальные технологии» отримувало від контрагентів послуги з виконання будівельних робіт, з ремонту машин і устаткування промислового призначення, оренди транспортних засобів, які в подальшому були використані у господарській діяльності.
Отримані послуги були реалізовані у відповідності до господарських договорів на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПРАТ «ЄМЗ», ТОВ «КФЗ», ПРАТ «МК «Азовсталь», ПРАТ «ММК ім. Ілліча» та інші, з отриманням відповідної оплати від контрагентів.
Стосовно невідповідності актів прийому виконаних будівельних та підрядних робіт (ф. №КБ-2в).
З долучених до матеріалів справи актів прийому виконаних будівельних та підрядних робіт (ф. №КБ-2в), в сукупності з наданими первинними документами, видно, що вони в повній мірі відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Щодо таких тверджень слід зазначити, що окремі недоліки первинних документів, про які йдеться в Акті перевірки, не є достатньою підставою для визнання господарських операцій такими, що реально не відбулися.
Так, згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
У Постанові від 28.01.2016 року у справі №2-а-2413/12/2070 ВАС України зазначив наступне: «жодним нормативно правовим актом не затверджено форми бланку акту виконаних робіт (послуг) чи звіту про виконані (надані) послуги, крім законодавчо встановленого мінімуму обовязкових реквізитів, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для первинних та зведених облікових документів. Наявність певних недоліків чи неточностей у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце. Відсутність певної інформації при заповненні актів виконаних робіт носить оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості.»
Таким чином, первинними документами (договорами, актами прийому будівельних та підрядних робіт (ф. №КБ-2в), податковими накладними, платіжними дорученнями та ін.) підтверджується законність та реальність операцій між ТОВ «Индустриальные технологии» та його контрагентами за перевіряємий період.
Стосовно ненадання до перевірки Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. №КБ-3).
Примірні форми № КБ-2в та № КБ-3 передбачені Національним стандартом України ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», що прийнятий наказом № 293 від 05.07.2013 року.
Відповідно до п.1.2 Національного стандарту України ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», стандарт носить обовязковий характер при визначенні вартості будівництва обєктів, що споруджуються за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії.
По обєктах, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, типові форми застосовуються відповідно до умов договору підряду.
З огляду на наведене, суд зазначає, що оскільки виконання робіт здійснювалося та фінансувалося не за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, то при оформленні взаємовідносин застосування сторонами типових форм № КБ-2в та № КБ-3 не є обов'язковим у відповідності до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, що свідчить про хибність висновків посадових осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Стосовно ненадання до перевірки документів щодо проходження працівників та проїзду автотранспорту через контрольно-пропускні пункти ПРАТ «ЄМЗ», ПРАТ «ММК ім. Ілліча».
Із наданих ТОВ «Індустріальні технології» пояснень видно, що доступ до вказаних обєктів особами, якими виконувались підрядні роботи, відбувався шляхом оформлення тимчасових перепусток, які, згідно попередньо наданих позивачем списків, видавалися в бюро перепусток на підприємствах, на яких виконувались такі підрядні роботи.
По закінченню виконання відповідних робіт, або закінченню терміну дії перепусток, вони поверталися особами, які виконували підрядні роботи, до бюро перепусток підприємств замовників, у звязку з чим вони відсутні у ТОВ«Индустриальные технологии».
Вказані документи не відносяться до документів суворої звітності та термін їх зберігання закінчується зі спливом строку їх використання.
Стосовно невідповідності кількості працівників згідно наданих актів за формою №КБ-2в, фактично розрахунковим показникам.
Посадові особи ГУ ДФС у Дніпропетровській області доходять таких висновків виключно на підставі показників податкової звітності за формою 1-ДФ, в якій відображаються трудові відносини та укладені підприємством цивільно-правові угоди.
При цьому, посадові особи ГУ ДФС у Дніпропетровській області не беруть до уваги можливість взаємовідносин з зареєстрованими належним чином юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, які не є платниками податку на додану вартість та які виконували роботи у якості субпідрядників, у звязку з чим у таких контрагентів відсутні показники як за формою 1-ДФ, так і з податку на додану вартість.
Стосовно ненадання до перевірки документів, що підтверджують згоду замовника ПрАТ «ЄМЗ» на залучення до виконання робіт субпідрядників з боку ТОВ «Индустриальные технологии».
Вказана підстава не може братися судом до уваги, оскільки запитувані документи не відносяться до первинної документації, так як вони не містять в собі відомостей про господарську операцію та не можуть підтверджувати її здійснення, як того вимагає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
У відповідності до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
З наведеного вище вбачається, що запитувані посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області згоди замовника ПрАТ «ЄМЗ» на залучення до виконання робіт субпідрядників з боку ТОВ «Індустріальні технології», не є первинною документацією, у звязку з чим вони не можуть бути предметом документальної перевірки, а отже, не можуть слугувати підставою визнання нереальними перевіряємих господарських операцій.
Стосовно не встановлення ланцюгу придбання у перевіряємому звітному періоду робіт (послуг), реалізованих контрагентами-постачальниками на ТОВ «Индустриальные технологии».
Контрагентами-постачальниками на адресу ТОВ «Индустриальные технологии» надавались послуги з виконання ремонтних робіт, тобто виробником таких послуг безпосередньо є підприємство яке їх надає.
Таким чином, у вказаному контексті неможливо встановити ланцюг придбання робіт (послуг), адже вони не мають матеріального прояву, а реалізуються у поточний момент шляхом вчинення певних дій.
Щодо залучення до виконання робіт сторонніх організацій (субпідрядників), то перевіряючі не зважають на той факт, що придбання таких робіт могло відбуватися у субєктів господарювання, які не є платниками ПДВ, у звязку з чим неможливим буде їх відстеження за даними Єдиного реєстру податкових накладних.
При цьому, жодних підтверджень проведення перевірок чи направлення письмових звернень з метою встановлення таких обставин, з боку відповідача не надано.
Стосовно відсутності достатніх трудових та матеріально-технічних ресурсів у контрагентів ТОВ «Индустриальные технологии» для виконання відповідного виду робіт.
Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, зареєстрованих власних основних фондів, виробничих потужностей, транспортних засобів, сировини та матеріалів, що була б достатньою для фізичної та технічної можливості виконання умов наведених договорів, що виключає залежність даних умов та реальності виконання договірних зобовязань.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно до ст.61 Конституції України передбачено, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При формулюванні такого висновку, посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області не було прийнято до увагу того факту, що договори оренди техніки, субпідряду та інші угоди, могли укладатися з субєктами господарювання, які не є платниками ПДВ, у звязку з чим неможливим є відстеження такої інформації за даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Отже, суд зазначає, що співставлення даних податкової звітності з бази автоматизованого контролю, як етапу контроль-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку. У податковому праві визначається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Таким чином, дані з автоматизованої бази ДФС не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення платником податків порушення закону.
Крім того, підтвердженням реальності контрагентів-постачальників позивача є наявність у таких підприємств дозвільних документів на здійснення господарських операцій у сфері будівництва та ремонту.
Так, підставою для отримання підприємством дозвільного документу (ліцензії), є відповідність отримувача ліцензії ліцензійним умовам, відповідність яким, є запорукою отримання ліцензії.
Тобто, під час отримання підприємством ліцензій на будівництво, дозвільним органом перевіряється наявність у такого підприємства основних засобів, робочої сили та інших засобів, які необхідні підприємству для ведення господарської діяльності.
Таким чином, твердження відповідача стосовно створення підприємств з метою оформлення документообігу господарських операцій, а не їх фактичного проведення, є непідтвердженими.
Стосовно відображення у податковій звітності результатів обслуговування транспортних засобів, що не належать ТОВ «Індустріальні технології».
В акті перевірки міститься посилання на те, що згідно наданих первинних документів, зокрема, актів виконаних робіт та первинних банківських документів, було встановлено перерахування коштів за ремонт транспортних засобів, які згідно бази даних МРЕВ належать (належали) на правах власності працівникам підприємства, а саме:
- TOYOTA LC-200, реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_8
- MAZDA 6, реєстраційний номер АНЗЗ03ЕК - ОСОБА_9
В матеріалах справи наявні наказ №02/06 від 02.06.2015 року та договір користування автомобілем від 02.06.2015 року на транспортний засіб марки TOYOTA LC-200, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також наказ №01/08 від 01.08.2016 року та договір користування автомобілем від 01.08.2016 року на транспортний засіб марки MAZDA 6, реєстраційний номер АНЗЗ03ЕК, у відповідності до яких вказані транспортні засоби були передані у розпорядження ТОВ «Индустриальные технологии» з метою надання посадовим особам ТОВ «Индустриальные технологии» можливості користуватися ними в цілях, що необхідні для здійснення господарської діяльності товариства.
Отже, у звязку з тим, що зазначені вище автомобілі використовувались виключно в цілях ведення господарської діяльності ТОВ «Индустриальные технологии», витрати на їх технічне обслуговування здійснювалось за рахунок товариства. Більш того, вказані вимоги передбачені договорами на користування автомобілем, які також долучені до матеріалів справи.
Таким чином, проаналізувавши надані позивачем пояснення та долучені до матеріалів справи первинні документи, суд дійшов до наступного висновку.
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Статтею 198 Податкового кодексу України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ).
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Статтею 200 Податкового кодексу України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
На підставі викладеного, суд робить висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.
Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Відповідно до змісту пунктів 201.4 та 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в встановленому порядку.
Згідно з пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.
На момент проведення операцій і виписки податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку на додану вартість, а тому мали повне право виписувати позивачу податкові накладні.
Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року №742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
- рух активів у процесі здійснення господарської операції.
- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних видно, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що зазначено в іншому листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).
Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п.1.2 Наказу №88, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з п.2.4 Наказу №88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.
Із змісту статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», також, вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Враховуючи зазначене, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, зокрема, шляхом установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
Натомість податковим органом не було належним чином досліджено первинну документацію, складену за результатом досліджуваних господарських операцій, а висновки ґрунтуються лише на отриманій інформації з інформаційних баз, а також, податкової інформації контрагентів позивача.
Наявні в матеріалах справи докази та первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку, зокрема такі як договори, податкові накладні, акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), платіжні доручення, обороти рахунку, ліцензії, тощо містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентами.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, а також, умов укладених договорів, суд доходить висновку, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в статті 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також, враховуючи вимоги частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларовані позивачем податковий кредит та податкове зобовязання за перевіряємими господарськими операціями сформовано безпідставно.
Враховуючи викладене, з огляду на те, що висновки акта перевірки від 17.08.2017 року №9210/04-36-14-01/31038495 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, відсутності належних доказів правомірності прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Индустриальные технологии» - підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1