Справа № 818/2450/18
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2018 р. Справа № 818/2450/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Воловика С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 818/2450/18
до Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області
про скасування постанови,-
ОСОБА_2 (далі по тексту позивач, ОСОБА_2В.) звернувся з позовною заявою до Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі по тексту відповідач, Відділ ДВС), третя особа: ОСОБА_3 (далі по тексту - третя особа: ОСОБА_3Д.), в якій, з урахуванням уточнень, просить суд:
Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує наступним. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21.11.2017 по справі №573/2171/16-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, на її користь з позивача стягнуто 1/2 частини грошових вкладів в сумі 117 433, 83 грн. З метою виконання вказаного рішення, за заявою третьої особи, 08.02.2018 старшим державним виконавцем Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4, відкрито виконавче провадження № 55746419, а 05.04.2018 винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та про стягнення виконавчого збору в сумі 11 743, 38 грн.
На переконання позивача, беручи до уваги те, що виконавче провадження фактично було передано для виконання приватному виконавцю, державний виконавець не мав правових підстав для прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.
За наведених обставин, ОСОБА_2 вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 06 липня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 818/2450/18, розгляд справи призначений у відкритому судовому засіданні на 13.07.2018 о 12 год. 00 хв.
В судовому засіданні 13.07.2018, Ухвалою суду, занесеною до протоколу, розгляд справи відкладено на 20.07.2018 о 10 год. 00 хв.
Від Відділу ДВС 19.07.2018 надійшов відзив (а.с. 42-44), у якому відповідач зазначив, що всі виконавчі дії, в тому числі і постанова № 55746419 від 05.04.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області виконавчого збору в сумі 11 743, 38 грн., приймались державним виконавцем в межах наданих йому повноважень і відповідно до вимог ОСОБА_5 України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень.
З вищезазначених підстав, відповідач вважає оскаржувану постанову правомірною, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
В судовому засіданні 20.07.2018 сторони подали заяви про зупинення провадження у справі та надання їм строку для примирення. Ухвалою суду від 20.07.2018 вказані заяви задоволені, провадження у справі № 818/2450/18 зупинено до 31.08.2018.
Від відповідача 31.07.2018 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у звязку з тим, що сторони не дійшли згоди під час примирення.
Ухвалою суду від 01.08.2018 провадження у справі № 818/2450/18 поновлено, розгляд справи призначений у відкрите судове засідання на 02.08.2018 о 14 год. 30 хв.
В судовому засіданні 02.08.2018 представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Заслухавши повноважного представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обєктивно оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне.
Постановою державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 від 08.02.2018, за заявою третьої особи ОСОБА_3, відкрито виконавче провадження № 55746419 по примусовому виконанню виконавчого листа від 21.11.2017 по справі № 573/2171/16-ц, виданого Білопільським районним судом Сумської області, про стягнення з позивача ? частини грошових вкладів у сумі 117 433, 83 грн. (а.с. 46). Одночасно, згідно пункту 3 вказаної постанови, з ОСОБА_2 стягнуто виконавчий збір в сумі 11 743, 38 грн.
Постановою державного виконавця від 09.02.2018, зазначене виконавче провадження було обєднане у зведене виконавче провадження № 55764047 (а.с. 10).
У звязку з поданням третьою особою 04.04.2018 заяви про повернення виконавчих документів без виконання, в тому числі і виконавчого листа від 21.11.2017 по справі № 573/2171/16-ц, виданого Білопільським районним судом Сумської області (а.с.52), Постановою від 05.04.2018 цей виконавчий документ був повернутий стягувачу.
Також, 05.04.2018 старшим державним виконавцем Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4, була винесена Постанова про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 11 743, 38 грн. (а.с. 9), а Постановою від 06.04.2018 було відкрито виконавче провадження № 56136773 по її примусовому виконанню (а.с. 8).
Крім того, за заявою стягувача ОСОБА_3, 11.04.2018 приватним виконавцем ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження 56156384 по примусовому виконанню виконавчого листа від 21.11.2017 по справі № 573/2171/16-ц, виданого Білопільським районним судом Сумської області, про стягнення з позивача ? частини грошових вкладів у сумі 117 433, 83 грн. (а.с. 15).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з доводами позивача про протиправність оскаржуваної постанови через те, що виконавче провадження було передано для виконання приватному виконавцю, оскільки судовим розглядом встановлено, що виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 21.11.2017 по справі № 573/2171/16-ц приватному виконавцю не передавалось, а цей виконавчий документ був повернутий стягувачу за його заявою згідно постанови від 05.04.2018 (а.с. 11).
В той же час, суд також не може погодитись з доводами відповідача про те, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог ОСОБА_5 України "Про виконавче провадження", з огляду на таке.
Згідно зі ст. 26 ОСОБА_5 України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього ОСОБА_5, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви, виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього ОСОБА_5.
Відповідно до ст. 27 ОСОБА_5 України Про виконавче провадження виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Вичерпний перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується, визначається частиною 5 зазначеної статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 40 ОСОБА_5 України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього ОСОБА_5, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього ОСОБА_5), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього ОСОБА_5, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Отже, системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується державним виконавцем одночасно з відкриттям виконавчого провадження, про що зазначається у постанові. У разі, коли виконавчий збір постановою про відкриття виконавчого провадження не стягувався, а стягувачем подана заява про повернення виконавчого документа, державний виконавець має право стягнути виконавчий збір не пізніше наступного робочого дня з дня такого повернення виконавчого, про що виноситься відповідна постанова.
В даному випадку, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що Постановою державного виконавця від 08.02.2018 відкрито виконавче провадження № 55746419 по примусовому виконанню виконавчого листа від 21.11.2017 по справі № 573/2171/16-ц та, згідно пункту 3 цієї постанови, з боржника стягнуто виконавчий збір в сумі 11 743, 38 грн. (а.с. 46).
Згодом, під час здійснення вказаного виконавчого провадження, 05.04.2018 державним виконавцем винесена постанова про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 11 743, 38 грн. за примусове виконання виконавчого листа від 21.11.2017 по справі № 573/2171/16-ц (а.с. 9). При цьому, того ж дня, також винесена і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно якої, згадана постанова про стягнення виконавчого збору виведена в окреме провадження (а.с.11). Тобто, державний виконавець, спочатку виніс постанову про стягнення виконавчого збору, а потім повернув виконавчий документ стягувачу.
Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку, що фактично, під час примусового виконання виконавчого листа від 21.11.2017 по справі № 573/2171/16-ц, з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір в сумі 11 743, 38 грн. був стягнутий двічі: спочатку 08.02.2018 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, а потім 05.04.2018 згідно окремої постанови.
Крім того, як уже зазначалось, згідно з ч. 3 ст. 40 ОСОБА_5 України "Про виконавче провадження", державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
З правового тлумачення вказаної норми, суд робить висновок, що за її приписами право державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору виникає лише у разі дотримання двох умов: по-перше: виконавчий збір під час здійснення виконавчого провадження не стягувався, тобто, не виносилась постанова про його стягнення, а, по-друге, державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу, тобто, винесена відповідна постанова про повернення.
У даній справі, при винесенні 05.04.2018 постанови про стягнення виконавчого збору, державним виконавцем зазначені умови дотримані не були. Зокрема, на момент прийняття оскаржуваної постанови, виконавчий збір був вже стягнутий згідно постанови від 08.02.2018 та виконавчий документ по цьому виконавчому провадженню повернутий стягувачу не був.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець не мав правових підстав для винесення 05.04.2018 постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 11 743, 38 грн., що свідчить про її не відповідність критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 271, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, третя особа: ОСОБА_3 про скасування постанови задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик