Справа № 826/913/18
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/913/18 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Андрієнко Н.А.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив зобов'язати відповідача провести йому індексацію пенсії відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» з урахуванням індексу інфляції по Україні за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року включно 224,4% та перерахунок пенсії з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35%.

В обгрунтування вимог посилається на те, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства, що, на думку позивача, протиправно не було зроблено відповідачем. Також, вказує на те, що застосування відповідачем при обчисленні його пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% в порівнянні з величиною 1,35 % є прямим звуженням вже набутих прав та рівня соціальної захищеності, що є порушенням ст. 22 Конституції.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення умотивовано тим, що у випадку коли пенсіонер є працюючим, індексація його доходів проводиться спочатку за основним місцем роботи в межах сум прожиткового мінімуму для працездатної особи, тому враховуючи відсутність у відповідача інформації про звільнення позивача з роботи та довідки підприємства про розмір оплати праці працюючого пенсіонера, у відповідача були відсутні підстави для проведення індексації пенсії позивачу. Окрім того, місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав перерахунку пенсії позивачу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35%, з огляду на зміни в законодавстві.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тими ж доводами, що і апеляційна скарга.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за віком.

29.11.2017 представник позивача звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повідомити про здійснену ОСОБА_2 індексацію пенсії помісячно з 01.01.2014 по день звернення, до якої було додано лист Державної служби статистики про індекси споживчих цін № 15.2-20/1990ПІ.

Листом від 18.12.2017 позивача повідомлено про те, що індексація пенсії не проводилась, оскільки згідно матеріалів пенсійної справи він працює з 01.10.2002 у Всеукраїнській благодійній організації «Час життя плюс». Індексація доходів працюючого населення провадиться за основним місцем роботи й тільки після індексації заробітної плати настають підстави для індексації пенсії. Також, у листі зазначено, що відповідно до Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 проведено перерахунок пенсії позивача автоматизованим способом за допомогою програмного забезпечення з 01.10.2017, а саме осучаснення заробітної плати із використанням єдиного показника середньої заробітної плати в Україні, який використовується для призначення та перерахунку пенсії в 2017 році на рівні 3764,40 грн. та зменшення величини оцінки страхового стажу до 1%, з якого обчислена пенсія.

Уважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон №1282-XII) індексація грошових доходів населення - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частин 1, 6 статті 2 цього Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії та оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно частини 1 статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (101 відсоток - до 01.01.2016).

Відповідно до статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Відповідно до статті 10 № 1282-XII індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1-1, 4 Прядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок) підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат).

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

У разі коли особа працює та отримує інший грошовий дохід, в першу чергу індексується оплата праці.

Згідно пункту 9 Порядку працюючим пенсіонерам в першу чергу індексується сума оплати праці. Індексація пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, проводиться після індексації суми оплати праці на підставі виданої підприємством, установою або організацією, де працює пенсіонер, довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації.

У всіх випадках загальний дохід працюючого пенсіонера, який підлягає індексації, не повинен перевищувати прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що грошовий дохід фізичної особи індексується виключно у межах прожиткового мінімуму, а дохід в частині, що перевищує розмір прожиткового мінімуму індексації не підлягає. При цьому, зазначені межі бази індексації, тобто максимального розміру доходу, який підлягає індексації, встановлений не для кожного окремого виду доходу, який може бути індексовано, а для сукупного грошового доходу в цілому.

Якщо особа одночасно отримує різні види доходу, зокрема заробітну плату та пенсію, то їх індексація здійснюється в порядку черговості, при цьому в першу чергу індексується заробітна плата. Якщо ж заробітна плата перевищує розмір прожиткового мінімуму, то її індексація здійснюється з розміру, що дорівнює прожитковому мінімуму. У цьому випадку індексація сукупного грошового доходу у межах прожиткового мінімуму вважається виконаною, а тому інші доходи, у тому числі пенсія, індексації не підлягають.

Зазначений висновок відповідає прикладу обчислення суми індексації грошових доходів працюючих пенсіонерів, що наведений Кабінетом Міністрів в додатку № 3 до Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що у заяві від 10.06.2013, яку позивач подавав до управління для призначення пенсії, зазначено, що на час звернення за призначенням пенсії він працював. Факт роботи позивача також підтверджується наявними у матеріалах справи розпорядженням від 20.06.2013 та записом у трудовій книжці та не спростовується самим позивачем.

З урахуванням вищевикладеного, а також відсутності у відповідача на момент звернення позивача з заявою інформації про його звільнення з роботи та відсутність відповідної довідки підприємства про розмір оплати праці працюючого пенсіонера, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексованої її суми та суми індексації, у відповідача були відсутні підстави для проведення індексації пенсії позивачу.

Відтак, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині є обґрунтованим. Адже, задоволення позовних вимог у цій справі призведе до подвійної індексації доходів, що не передбачено чинним законодавством України.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 818/1397/15).

Щодо покликань скаржника на те, що ч. 2 статті 6 Закону № 1282-XII визнано неконституційною Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 визнано неконституційними зміни, внесені в ст. 6 Закону «Про індексацію грошових доходів населення», але самі положення Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Кабінетом міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003р. неконституційними не визнані, та не протирічать положенням Закону «Про індексацію грошових доходів населення» саме в частині, яка стосується порядку обчислення пенсії працюючих пенсіонерів.

До того ж, положення статті 10 Закону № 1282-XII, згідно яких індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи, неконституційними не визнавалися.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, за наявності відповідних підстав, не позбавлений права повторно звернутися до органів Пенсійного фонду та подати відповідну довідку з місця роботи для проведення індексації пенсії.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35%, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що при призначенні пенсії позивачу для обчислення розміру його пенсії враховано коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

У зв'язку з проведенням пенсійної реформи 03.10.2017 прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), положення якого стосовно внесення змін до статті 25 Закону № 1058-IV набрали чинності з 11.10.2017.

Відповідно до частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Згідно частини 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Колегія суддів зазначає, що вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.

Як вірно установено судом першої інстанції, пенсія призначена позивачу відповідно до Закону №1058-ІV до набрання чинності Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а тому остання підлягає перерахунку з 1 жовтня 2017 року з врахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що розмір перерахованої позивачу пенсії з 01.01.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%.

Разом із тим, розмір перерахованої пенсії був збільшений з 3629,12 грн. і після перерахунку склав 4260,76 грн., в тому числі: 4196,32 грн. - основний розмір пенсії (результат множення коефіцієнта страхового стажу 0,41333 з врахуванням величини оцінки страхового стажу 1% на осучаснений заробіток 10152,47 грн., отриманий множенням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,69697 на показник середньої заробітної плати по Україні за 2016 рік в розмірі 3764,40 грн.); 64,44 грн. - доплата за понаднормовий стаж.

При зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Таким чином, покликання апелянта на те, що перерахунок пенсії із урахуванням наведених змін чинного законодавства призвів до зменшення розміру його пенсії та звуження прав, є необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів ураховує, що у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 Європейський Суд з прав людини вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії».

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, ч. 3 ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя - доповідач Я.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддя С.Б. Шелест

(Повний текст постанови складений 30 липня 2018 року.)