Справа № 522/18925/16-а
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Полегеньком В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, за участю третіх осіб, яки не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 Міська рада, комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, 3-ті особи ОСОБА_2 Міська рада, комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Тарасова А.В. від 12.06.2017 року позов залишений без розгляду.

Позивачем ОСОБА_1 26.06.2017 року було подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2017 року про залишення позову без розгляду - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Справа, в порядку ст. 15-1 КАС України, передана судді Тарасову А.В., для розгляду. Ухвалою суду від 30.11.2017 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

18.05.2018 року справу повернуто до суду, оскільки оплати вартості експертизи здійснена не було.

На підставі наказу керівника апарату суду ОСОБА_3 від 06.06.2018 року № 4300/18, про передачу нерозглянутих справ, автоматичним перерозподілом вказана цивільна справа передана судді Науменко А.В. для розгляду по суті.

13 липня 2018 року від представника Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4 надійшла заява про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір, у свою чергу, є спором, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що предметом даного позову є визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, яка полягає у невжитті заходів щодо прийняття рішень про проведення капітального ремонту будинку за адресою: м. Одеса, вул. Разумовська, буд. 40, про визнання будинку таким, що не відповідає санітарним та технічним вимогам та є непридатним для проживання, про відселення позивача, а також стягнення матеріальних збитків, завданих, на його думку, такою бездіяльністю. Зі змісту позову вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом своїх житлових прав як мешканця будинку за адресою: м. Одеса, вул. Розумовського, буд. 40, посилаючись, зокрема, на відповідні положення житлового законодавства та зазначаючи про зобовязання органу місцевого самоврядування здійснювати необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, чого, на його думку, зроблено не було, що призвело до завдання відповідних збитків.

При цьому, зі змісту позову випливає, що метою звернення до суду у позивача є відшкодування збитків, завданих порушенням житлових прав, а не оскарження владних управлінських дій чи бездіяльності, та спірні правовідносини регулюються цивільним та житловим законодавством, на яке і посилається позивач в обгрунтування позову.

Отже, вбачається наявність спору про право, яке повязане із захистом житлових прав, що є цивільно-правовим спором. Зазначений спір не повязаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від можливих порушень з боку органів місцевого самоврядування, а має приватноправовий характер.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються захисту її житлових прав, такі вимоги відповідно потребують застосування цивільно-правових засобів захисту і підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, що, в свою чергу, виключає їх розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Отже, спірні правовідносини є житловими, які, зокрема, унормовані житловим законодавством, завданням якого є регулювання житлових відносин з метою забезпечення права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин.

Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року визначено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобовязання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 04.09.2008 року № 500-УІ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків») тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача субєкта владних повноважень.

Верховний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо належності таких спорів до цивільної юрисдикції. Зокрема (але не виключно), у постановах Верховного Суду України від 02.12.2014 року у справі № 21 -530а14, від 23.02.2016 року у справі № 21 -6551 аі5, від 16.03.2016 року у справі № 21-5802а15.

Разом з тим, ОСОБА_5 Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 року у справі №523/16876/14, встановивши, що позов направлений на захист житлового права, залишила без змін рішення першої та апеляційної інстанцій, якими закрито провадження у адміністративній справі, зазначивши про те, що не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (субєктом владних повноважень) як субєктом публічного права та фізичною особою, у якому управлінські дії субєкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь субєкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, незважаючи на те, що відповідачем у справі є субєкт владних повноважень, вказаний спір за своїм характером не є публічно-правовим, у звязку з чим необхідно закрити провадження у справі та розяснити позивачу право на звернення до суду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.44, 173, 229, 238, 239, 241, 248, 293 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, за участю третіх осіб, яки не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 Міська рада, комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування матеріальної шкоди - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 23 липня 2018 року.

Суддя А.В. Науменко

17.07.2018