Справа № 801/10729/2012
Суддя: Гагут Л. І.
Дата ухвалення: 2012-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2012 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Гагут Л.І.,

при секретарі - Вакал Н.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 митниці ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 митниці про визнання противоправними та скасування постанов в справі про порушення митних правил від 20.09.2012 року №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 митниці про визнання противоправними та скасування постанов в справі про порушення митних правил від 20.09.2012 року №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12. В позові посилається на те, що 05.10.2012 р. поштовим звязком, одним відправленням, отримав три постанови в справі про порушення митних правил №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12 від 20.09.2012 р. відповідно до яких його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн. по кожній постанові. Загальна сума штрафу по трьом постановам складає 25500 грн. Всі постанови винесені однією посадовою особою заступником начальника ОСОБА_3 митниці - начальником СБК та ПМП, радником митної служби першого рангу ОСОБА_5 Порушення, у скоєнні яких його звинувачують, ідентичні та пов'язані між собою поставкою та митним оформленням у 2005 році сідельних тягачів. Зазначені у постановах транспортні засоби, у кількості трьох одиниць, сідельні тягачі марки RENAULT Premium, були ввезені та задекларовані відповідними вантажними митними деклараціями в режимі ІМ-40 (вільний обіг) у серпні та грудні 2005 року як інвестиції до статутного фонду УУ TOB «Інтеркомтранс»зі звільненням від сплати мита. Основні засоби були зареєстровані як іноземна інвестиція в ОСОБА_3 обласній державній адміністрації. Режим інвестицій три роки. В момент оформлення всіх МВД і випуск транспортних засобів у вільний обіг ні яких порушень митних правил не було виявлено, що підтверджується строком користування всіма транспортними засобами та випуском їх у вільне користування та володіння підприємством. До того ж він, як посадова особа, не мав ніякого відношення до митного оформлення цього транспорту, бо директором УУ TOB «Інтеркомтранс»став в травні 2009 року. Відповідно до оскаржуваних постанов відповідач вважає, що підписавши у жовтні 2010 року договори купівлі-продажу восьми одиниць сідельних тягачів позивач порушив Закон України від 07.12.2000 p. № 2134-111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні»в частині того, що автомобілі, попередньо ввезені в Україну без сплати передбачених законодавством податків і зборів, можуть бути відчужені тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів. Але, на думку позивача, вказані правові норми регулюють інші по своїй природі правовідносини щодо порядку нарахування та сплати податків та інших платежів і тому положення цього Закону не можуть застосовуватись до процедури притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Також, на момент декларування у 2005 році та продажу у 2010 році транспортних засобів діяли положення Митного кодексу України від 11.07.2002 р. № 92-IV, статтею 355 якого передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати податків і зборів або зменшення їх розміру. Об'єктивна сторона цього порушення полягає у заявлені в митній декларації неправильних відомостей тобто заяві недостовірних відомостей, які необхідні для прийняття рішення про випуск товарів та транспортних засобів або відомості які впливають на нарахування обов'язкових платежів, тобто неправомірне звільнення від сплати податків та зборів або зменшення їх розмірів. Час здійснення таких дій це час декларування транспортних засобів. Таких дій він не робив, недостовірних відомостей не додавав митних правил не порушував, що підтверджується випуском транспортних засобів у вільний обіг і те, що він взагалі не декларував цей товар і навіть не був посадовою особою підприємства на той час. Вважає, що визнаючи його винним в порушенні митних правил передбачених ст. 485 нового МК України, відповідач порушив принцип дії нормативних актів в часі. Посилається на лист Державної Митної служби України від 06.06.2012 р. № 20/1-11/05503-ЕП, в якому зазначено, що у разі якщо діяння, відповідальність за яке передбачено статтею 485 нового Митного кодексу України, не визнавалися протиправними згідно з нормами, чинними на час його вчинення, та не утворювали склад правопорушень, передбачених ст. 355 МК України від 11.07.2002 р., то правові підстави для притягнення особи до відповідальності згідно з новим Митним кодексом відсутні. Вважає, що відповідачем порушено процедуру справи про порушення митних правил, яка передбачена Митним кодексом України, постанови винесені на підставі акту документальної перевірки дотримання УУ TOB «Інтеркомтранс»вимог законодавства України з питань державної митної справи, згідно з якого вина в порушенні митних правил взагалі не встановлена і не доведена, протоколи про порушення митних правил не складені, з їх змістом позивача не знайомили. Такими діями, на думку позивача, відповідач позбавив його можливості захисту та доказу своєї правоти. Також, відповідно до ст. 467 Митного кодексу України адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а з моменту оформлення митних декларацій пройшло сім років. Просить постанови №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12 від 20.09.2012 р. визнати протиправними та скасувати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні адміністративний позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у ньому, додатково суду пояснили, що протоколи про порушення митних правил складені у відсутність позивача, він з їх змістом не ознайомився та не мав змоги надати свої пояснення, чим порушено його право на захист. З 14.05.2010 року позивач займає посаду директора ТОВ «Інтеркомтранс», на той час транспорт вже було зараховано до статутного фонду підприємства. Позивачу було відомо як транспортні засоби було ввезено та задекларовано, оскільки зайнявши посаду директора підприємства він ознайомився з статутом підприємства та іншою документацією. Договори купівлі-продажу підписані позивачем особисто. Згідно наказу МВС України транспортні засоби, ввезені як інвестиції до статутного фонду, підлягають зняттю з обліку після спливу трирічного терміну. Попередня перевірка з приводу додержання законодавства України з питань державної митної справи на підприємстві проводилась в 2009 році. В цьому році перевірку проводили на виконання Вимоги Бердянської міжрайонної прокуратури, перевіряли законність діяльності підприємства. ОСОБА_6 документальної перевірки від 01.08.2012 року, саме підприємство порушило законодавство України, за що підприємству нараховано 120 476,62 грн. збитків. Особисто позивач своїми діями вимоги Митного кодексу України не порушував. Відносно позивача було порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовим становищем, яка на теперішній час закрита постановою Бердянського міськрайонного суду, яка ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06.09.2012 року залишена без змін. Результати проведеної перевірки можуть бути підставою для нарахування підприємству боргів з оподаткування, а не притягнення посадової особи, директора, до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. На момент ввезення автомобілів не було заборони на їх відчуження, а саме їх відчуження трапилось лише через пять років. Вважають, що порушення, якщо і було допущено, то підприємством, а не позивачем, і порушення саме Податкового Законодавства а не Митного кодексу України. Дії позивача не підпадають під ознаки правопорушення передбаченого ст.355 МК України (в редакції 2002 року) чи ст. 485 МК України (діючого), оскільки з його боку порушень Митного Законодавства не було. Відповідачем також порушено порядок складання протоколів про порушення митних правил. Оскаржувані постанови про порушення митних правил повинні були бути винесені на підставі складених протоколів, а вони винесені на підставі ОСОБА_6 перевірки від 01.08.2012 року. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06.09.2012 року встановлено, що реалізація автомобілів була після спливу встановленого законодавством трирічного строку. Просять визнати протиправними та скасувати постанови в справах про порушення митних правил від 20.09.2012 р. №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12.

Представник відповідача ОСОБА_3 митниці ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях проти адміністративного позову (а.с.41-46), суду пояснив, що ст. 355 МК України (в редакції 2002 року) передбачає відповідальність за «...несплата податків і зборів у строк, встановлений законодавством, а також інші протиправні дії …», ст. 485 МК України передбачає відповідальність за «...несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів…». Тобто дії позивача підпадають під ознаки правопорушення передбаченого цими статтями. Оскільки на момент вчинення порушення митних правил, відповідальність за дії здійснені позивачем передбачена ст. 485 МК України, у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а на момент вчинення передбачалась ст. 355 МК України (в редакції від 2002 року) у вигляді штрафу в розмірі від 500 до 1000 НМДГ, тобто менше (від 8500грн. до 17000грн.), застосовано було більш мяке покарання. Позивач є субєктом правопорушення, оскільки є посадовою особою підприємства та реалізував транспортні засоби. Акт перевірки від 01.08.2012 є доказом того, що була реалізація. Відділ митного аудиту не має повноважень вирішувати питання винуватості, тому служба боротьби з контрабандою та порушення митних правил зясовує ці питання і складає протоколи. В матеріалах адміністративних справ є підтвердження виклику позивача для складання протоколу та дачі пояснень, однак він не зявився. В протоколах зафіксовано, що їх складено за відсутності позивача і зазначено час та дату розгляду справ. Постанови винесені у встановлений Законом двомісячний термін, у відсутність позивача та їх копії надіслано йому поштою, про що в справах є квитанції про оплату поштових відправлень. Акт перевірки містить загальні порушення. Моментом виявлення порушення є момент складення протоколу, оскільки попередня перевірка проводилась в 2009 році. Правопорушення є триваючим, оскільки субєкт знаходився в стані несплати податків з моменту укладення договорів купівлі-продажу до виявлення порушення. Просить постанови про порушення митних правил від 20.09.2012 р. №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12 залишити без змін, а позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 митниці без задоволення.

Вислухавши пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи, адміністративних справ №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12 та давши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 355 МК України, заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та надання митному органу документів з такими відомостями як підстави для звільнення від сплати податків і зборів або зменшення їх розміру або несплата податків і зборів у строк, встановлений законодавством, а також інші противоправні дії, що спричинили недобори податків і зборів, за відсутності ознак злочину.

Згідно ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через два місяці з дня виявлення цих правопорушень у разі розгляду митними органами справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст. 485 цього Кодексу (ст. 467 МК України).

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 488 МК України, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).

Судом встановлено, що на виконання вимоги Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області від 18.06.2012 року №601210, на підставі наказу ОСОБА_3 митниці від 03.07.2012 року №401, у період з 16.07.2012 року по 01.08.2012 року на українсько-угорському товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтеркомтранс»проводилась документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

ОСОБА_6 результатами зазначеної перевірки було складено ОСОБА_6 №0023/12/112000006/НОМЕР_1 від 01.08.2012 року (а.с.9-25).

Як вбачається із матеріалів, досліджених судом, адміністративних справ №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12, ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням від 03.08.2012 року було надіслано повістку про явку в ОСОБА_3 митницю на 11-00 годину 09.08.2012 року. Відомості про отримання цього виклику відсутні, оскільки з світлокопій повідомлень про вручення поштових відправлень вбачається, що вони відправлені 01.08.2012 року, а не 03.08.2012 року, на адресу УУ ТОВ «Інтеркомтранс»та отримані лише 14.08.2012 року.

21.08.2012 року, а не 09.08.2012 року як зазначено у повістках, у відсутність ОСОБА_1, головним інспектором сектору взаємодії з митними органами іноземних держав оперативного відділу служби БК та ПМП ОСОБА_3 митниці ОСОБА_7, відносно громадянина ОСОБА_1, за його відсутності, складено протоколи про порушення митних правил №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12.

В протоколі №0213/11200/12 зазначено, що під час проведення перевірки встановлено, що 22.08.2005 року було оформлено ВМД №111000001/2005/002677 на товар «інвестиції до статутного фонду автомобіль бортовий вантажний марки RENAULT Premium номер шасі VF622АVА000100043, рік випуску 2000»зі звільненням від сплати мита та зараховано на баланс підприємства УУ ТОВ «Інтеркомтранс». 02.10.2010 року згідно договору купівлі-продажу №374 зазначений автомобіль був відчужений на користь ТОВ «Транском». Згідно п.2 прикінцевих положень Закону України від 07.12.2000 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні»передбачено, що автомобіль, попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України. Таким чином, директором УУ ТОВ «Інтеркомтранс»ОСОБА_1 було неправомірно використано товари, стосовно яких за ВМД від 22.08.2005 року №111000001/2005/002677 надано пільги щодо сплати митних платежів, на суму 25 987,80 грн. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

В протоколі №0214/11200/12 зазначено, що під час проведення перевірки встановлено, що 19.08.2005 року було оформлено ВМД №111000001/2005/002652 на товар «інвестиції до статутного фонду сідельний тягач марки RENAULT Premium номер шасі VF622GVА0С0019710, рік випуску 1999»зі звільненням від сплати мита та зараховано на баланс підприємства УУ ТОВ «Інтеркомтранс». 20.01.2010 року згідно біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу№971032 зазначений автомобіль був відчужений на користь ТОВ «Транском». Згідно п.2 прикінцевих положень Закону України від 07.12.2000 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні»передбачено, що автомобіль, попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України. Таким чином, директором УУ ТОВ «Інтеркомтранс»ОСОБА_1 було неправомірно використано товари, стосовно яких за ВМД від 19.08.2005 року №111000001/2005/002652 надано пільги щодо сплати митних платежів, на суму 11 101,62 грн. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

В протоколі №0215/11200/12 зазначено, що під час проведення перевірки встановлено, що 23.12.2005 року було оформлено ВМД №111000001/2005/004222 на товар «інвестиції до статутного фонду сідельний тягач марки RENAULT Premium номер шасі VF622GХА0С0015917, рік випуску 1998»зі звільненням від сплати мита та зараховано на баланс підприємства УУ ТОВ «Інтеркомтранс». 13.10.2010 року згідно договору купівлі-продажу №476 зазначений автомобіль був відчужений на користь ТОВ «Транском». Згідно п.2 прикінцевих положень Закону України від 07.12.2000 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні»передбачено, що автомобіль, попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України. Таким чином, директором УУ ТОВ «Інтеркомтранс»ОСОБА_1 було неправомірно використано товари, стосовно яких за ВМД від 23.12.2005 року №111000001/2005/004222 надано пільги щодо сплати митних платежів, на суму 4 316,66 грн. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

У вище перелічених протоколах про порушення митних правил також зазначено, що розгляд справ відбудеться о 16-00 годині 20.09.2012 року за адресою ОСОБА_3 митниці. Однак, в порушення вимог ст. 494 МК України, належних доказів про надіслання ОСОБА_1 протоколів про порушення митних правил в матеріалах досліджених справ, відсутні.

Постановами заступника начальника ОСОБА_3 митниці від 20 вересня 2012 року №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12, директора УУ ТОВ «Інтеркомтранс» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 гривень, по кожній з постанов (а.с.3-8).

Відповідно до ч.2 ст.526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митний орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Світлокопії списків згрупованих поштових відправлень та документів про сплату послуг поштового звязку не дають суду можливість перевірити вміст поштового відправлення і не містять повної адреси та імя одержувача, що позбавляє дійти висновку про належне вручення ОСОБА_1 копій протоколів про порушення митних правил, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 було позбавлено можливості бути присутнім при розгляді справи, надати особисті пояснення та докази щодо змісту протоколу, через неналежне сповіщення про час, місце й дату розгляду справи про порушення митних правил.

З постанови Апеляційного суду Запорізької області №10-710/2012 від 06.09.2012 року, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, вбачається, що за даними Бердянської ОДПІ станом на 31.07.2012 року УУ ТОВ «Інтеркомтранс»не має заборгованості по сплаті податків та обовязкових платежів (а.с.50б).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні»№2134-ІІІ від 07.12.2000 року, який покладено в основу висновків відповідача, та який згідно його преамбули прийнятий з метою стимулювання виробництва автомобілів в Україні та недопущення випадків ухилення від оподаткування при їх ввезенні чи продажу, автомобіль, що був попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України.

Однак, згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про режим іноземного інвестування»№ 93/96-ВР від 19.03.1996 р (в редакції чинній на час укладення позивачем договорів купівлі-продежу відображених в постановах про порушення митних правил), який відповідно до його преамбули визначає особливості режиму іноземного інвестування на території України, виходячи з цілей, принципів і положень законодавства України, тобто регулює усі відносини, пов'язані з іноземними інвестиціями в Україні, майно, що ввозиться в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного фонду підприємств з іноземними інвестиціями (крім товарів для реалізації або власного споживання), звільняється від обкладення митом. При цьому ч.5 ст.18 вказаного Закону (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що якщо протягом трьох років з часу зарахування іноземної інвестиції на баланс підприємства з іноземними інвестиціями майно, що було ввезене в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу зазначеного підприємства, відчужується, у тому числі у зв'язку з припиненням діяльності цього підприємства (крім вивезення іноземної інвестиції за кордон), підприємство з іноземними інвестиціями сплачує ввізне мито, яке обчислюється виходячи з митної вартості цього майна, перерахованої у валюту України за офіційним курсом валюти України, визначеним Національним банком України на день здійснення відчуження майна.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що в оскаржуваних постановах датою вчинення порушення правил зазначено дату підписання договорів купівлі-продажу автомобілів, які було реалізовано після спливу встановленого Законом України «Про режим іноземного інвестування» трирічного терміну, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови №0213/11200/12, №0214/11200/12, №0215/11200/12, підлягають скасуванню в зв'язку із відсутністю у діях позивача ознак порушення митних правил передбачених ст.485 МК України, ст. 355 МК України (2002 р.), та в зв'язку із порушенням вимог розділу ХІХ Митного кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 485, 467, 486-489, 526 МК України, ст.355 МК України (2002 року), ст. ст. 2, 8, 11, 69-71, 86, 94, 99, 158-164, 1722, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 Володимировичазадовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №0213/11200/12 винесену 20 вересня 2012 року заступником начальника ОСОБА_3 митниці ОСОБА_5 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Визнати протиправною та скасувати постанову №0214/11200/12 винесену 20 вересня 2012 року заступником начальника ОСОБА_3 митниці ОСОБА_5 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Визнати протиправною та скасувати постанову №0215/11200/12 винесену 20 вересня 2012 року заступником начальника ОСОБА_3 митниці ОСОБА_5 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.І. Гагут