Справа № 821/1061/18
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1061/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

секретар: Перебийніс Н.Ю., ,

за участю:

представника позивача - Іванюти О.Д.,

представника відповідача - Степанця Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Херсонській області Державної служби України з питань праці

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

встановив:

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови від 30.05.2018 № ХС1668/504/НП2/ПД/СПТД-ФС про накладення штрафу на підставі абзацу 7, ч. 2, ст. 265 КЗпП України в сумі 372 300 гривень за недопущення до проведення інспекційного відвідування та не надання документів на письмову вимогу.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги підтримав повністю і пояснив, що постанова про накладення штрафу є протиправною, оскільки в наказі, направленні та всіх інших запитах, листах зазначена неправильна адреса. Господарська діяльність здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як відповідач відображає б. 22. Підставою для призначення перевірки став лист військомату, що свідчить про відсутність законних підстав для її проведення. Перевіряючі в акті зазначили, що вручили направлення та повідомили про перевірку представнику ОСОБА_2 , який не є представником за відсутності таких повноважень. У зв`язку з цим не допуск та не надання документів не уповноваженою особою не можуть вважатись неправомірними діями зі сторони позивача. Вид перевірки зазначений у направлені є таким, що передбачає повідомлення про її проведення, а за не допуск чи не надання документів по такій перевірці, в разі доведення такого, передбачено відповідальність за абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а не за абз. 7 ч. 2 цієї статті як визначив відповідач.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надав відзив на позовну заяву та наступні обґрунтування. Контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці. На підставі листа міського військового комісаріату від 24.04.2018 № 2/2068, яким повідомлено про неофіційно працевлаштованих призовників, відповідно до наказу від 07.05.2018 № 399 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 07.05.2018 № 517 головні державні інспектори були направлені для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , що здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 (ресторан «Підкова») з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин; оплати праці; гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних або громадських обов`язків. Незважаючи на неправильність зазначення адреси, інспектори прибули до ресторану "Підкова", але були недопущені до проведення перевірки, про що склали акт. Оскільки це було інспекційне відвідування, то не передбачено повідомлення про проведення перевірки, відповідно до постанови КМУ від 26.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні», якою затверджено «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (далі - Порядок № 295). Відповідно до п. 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості і торгівлі інспектори праці мають право здійснювати будь-який огляд перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм (ст. 16 Конвенції). Відповідачем дотримано всі норми діючого законодавства щодо призначення та проведення перевірки, а у зв`язку з недопуском та ненаданням документів накладено штраф на підставі абз.7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України в розмірі 100 мінімальних заробітних плат.

Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі судом встановлені наступні обставини.

На підставі листа міського військового комісаріату від 24.04.2018 № 2/2068 (а.с. 23), ГУ Держпраці у Херсонській області 7.05.2018 року видано наказ № 399 "Про проведення інспекційного відвідування" з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин; оплати праці; гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних або громадських обов`язків - ФОП ОСОБА_1 (ресторан "Підкова"). Для інспектування видано направлення, в якому зазначені вищенаведені питання що підлягають перевірці (а.с. 24).

08.05.2018 року інспектори не були допущені до проведення інспекційного відвідування, про що складено акт (а.с. 28-29).

08.05.2018 року ГУ Держпраці у Херсонській області складено, вручено та направлено позивачу поштою вимогу про надання документів. Строк інспекційного відвідування зупинено та зобов`язано ФОП ОСОБА_1 до 16.05.2018 року надати документи визначені у вимозі (а.с. 31).

17.05.2018 року у зв`язку з ненаданням документів, інспекторами складено акт про неможливість інспекційного відвідування (а.с. 30-31).

30.05.2018 року винесено постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 , відповідно до якої за недопуск до інспекційного відвідування та невиконання вимоги про надання документів у відповідності до абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України накладено штраф в сумі 372 300 гривень.

В судовому засіданні представник позивача, незважаючи на посилання щодо неправильного зазначення адреси в наказі та направленні на перевірку, не спростовував факту прибуття інспекторів в ресторан "Підкова" та їх недопуску до перевірки.

Заслухавши сторони, проаналізувавши письмові докази у справі та норми права, що регулюють ці правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи та порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877).

Відповідно до ч. 4 ст. 2 вищевказаного Закону заходи контролю здійснюються .... органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Частиною 4 ст. 4 Закон № 877 визначено, що виключно законами встановлюються:

органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;

види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);

повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;

вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;

спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю).

Питання проведення перевірки суб`єктів господарювання щодо дотримання законодавства про працю врегульовано постановою КМУ від 26.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою затверджено «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (даті - Порядок № 295).

Суд звертає увагу, що зазначена постанова КМУ та затверджений порядок є підзаконними актами.

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Таким чином, відповідно до наведених положень існує два види перевірки, це інспекційне відвідування та невиїзне інспектування.

Відмінності між цими видами перевірок, крім того, що інспектування може бути невиїзним, викладені в п. 8 Порядку № 295, відповідно до якого про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню (ч. 2 п. 8).

Таким чином, законодавець визначив єдиний вид інспекційного відвідування, що не вимагає повідомлення об`єкту відвідування про його проведення - це відвідування з питань неоформлених трудових відносин. При цьому таке рішення приймає інспектор праці за умови, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Всі інші інспекційні відвідування та невиїзні інспектування повинні проводитись у відповідності до Закону № 877 та Порядку № 295, а саме за наявності підстав, шляхом видачі наказу, направлень на перевірку та завчасного повідомлення про проведення перевірки, відвідування чи інспектування.

Так, ч. 4 ст. 2 Закону № 877 передбачено: заходи контролю здійснюються органами ... державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (ч. 5 ст. 2 Закону № 877).

Аналіз наведених положень дає підстави суду стверджувати, що відповідач має дотримуватись приписів Закону № 877 при проведенні планових та позапланових перевірок.

На підставі викладеного суд не погоджується з позицією відповідача, що Порядок № 295 не передбачає проведення планових чи позапланових перевірок, оскільки спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю) у відповідності до ч. 4 ст. 4 Закону № 877 встановлюються виключно законами, а не підзаконними актами. Невикористання в Порядку № 295 термінів планових та позапланових перевірок не є підтвердженням того, що такі не можуть здійснюватись.

Даючи оцінку Наказу № 399 від 07.05.2018 року про проведення інспекційного відвідування позивача, суд зазначає, що викладені в ньому питання, які підлягають перевірці, не відносяться до переліку питань, визначених в п. 8 Порядку № 295, що дають право на проведення інспекційного відвідування без повідомлення об`єкта відвідування про його проведення.

Так, в наказі зазначено про призначення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин; оплати праці; гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних або громадських обов`язків, що є відмінним від підстав, зазначених в ч. 2 п. 8 Порядку № 295, яка передбачає таке інспектування тільки щодо неоформлених трудових відносин.

В зв`язку з цим, суд не погоджується з обгрунтуванням відповідача, що терміни "додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин" та "щодо неоформлених трудових відносин" є однаковими, оскільки перший є набагато ширшим за змістом та іншим за способом перевірки. Суд вважає недопустимим довільне застосування та трактування відповідачем положень Порядку № 295, відмінне від зазначеного в цьому нормативному акті.

Зазначення в наказі інших питань, що підлягають інспектуванню, а саме "оплати праці; гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних або громадських обов`язків" є ще одним підтвердженням того, що такий захід інспектування повинен здійснюватись з обов`язковим попередженням суб`єкта господарювання про його проведення, як того вимагає Порядок № 295 і Закон № 877.

На думку суду, відповідач, зазначивши в наказі питання, що підлягають перевірці шляхом дослідження первинних документів позивача, та обравши спосіб інспекційного відвідування без повідомлення об`єкта відвідування, об`єднав два види інспектування - це відвідування та невиїзне інспектування.

Це підтверджується тим, що відповідач, визначивши в наказі вид перевірки - інспекційне відвідування, видавши направлення про здійснення перевірки з 07.05. по 08.05.2018 року та склавши 08.05.2018 акт про не допуск, зупиняє строк проведення інспекційного відвідування до 17.05.2018 року та направляє вимогу про надання документів до 16.05.2018 року, тобто з інспекційного відвідування без повідомлення переходить у невиїзне інспектування, що не передбачено чинним законодавством.

Порядком № 295 та Законом № 877 не передбачено право інспектора самостійно приймати рішення про зупинення перевірки, строк якої визначений керівником.

Таким чином, всі дії інспекторів після 08.05.2018 року по складанню актів, вимог та повідомлень є неправомірними, оскільки вчинені поза строками, визначеними наказом на проведення інспектування.

Відповідач в обґрунтування правомірності своїх дій посилається на Конвенцію Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, відповідно до якої інспектори праці мають право здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм (ст. 16 Конвенції).

Суд повністю погоджується з позицією відповідача щодо необхідності застосування цієї Конвенції, але з урахуванням того, що таке інспектування здійснюється без попередження тільки при перевірці не оформлених трудових угод, а щодо інших перевірок - з обов`язковим дотриманням вимог Порядку № 295 і Закону № 877, оскільки недотримання приписів зазначених нормативних актів потягне за собою порушення прав суб`єкта господарювання.

За наявності таких обставин суд вважає правомірними дії позивача щодо не допуску до перевірки інспекторів відповідача.

Відповідальність за абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України наступає за вчинення дій щодо недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні (абз. 6) при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому - фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Оскільки відповідачем допущено порушення процедури призначення та проведення перевірки, які судом зазначені вище, то відповідно до позивача не можуть бути застосовані наслідки недопущення до такої перевірки, передбачені абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним рішення та діяв у спосіб, не передбачений законом при його прийнятті.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог підлягають стягненню судові витрати з відповідача у вигляді сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст. 242-247 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області Державної служби України з питань праці задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 30.05.2018 № ХС1668/504/НП2/ПД/СПТД-ФС.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Херсонській області Державної служби України з питань праці (місцезнаходження: вул. Театральна, 8, м. Херсон, 73003, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму витрат зі сплати судового збору у розмірі 3723 (три тисячі сімсот двадцять три) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду виготовлене 3 серпня 2018 року.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 10.4.1