Справа № 1240/2024/18
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 серпня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2024/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Солошенка П.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача №44 від 18.01.2018 про скасування дії довідки ВПО №, яка була видана ОСОБА_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2;

- поновити дію довідки № та внести відповідні відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року;

- винести окрему ухвалу, якою звернути увагу Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області на порушення Конституції та діючого законодавства, та зловживанням службовим становищем начальником Управлінням соціального захисту населення ОСОБА_4;

- зобов'язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення згідно ст.382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з 04.01.2018, має малолітню дитину. Довідку внутрішньо переміщеної особи позивач оформила з метою отримання допомоги при народженні дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Того ж дня був поданий пакет документів для оформлення допомоги при народженні дитини та до теперішнього часу допомога на її рахунок не надходила. Замість рішення про виплату допомоги при народженні дитини, позивач отримала рішення №56 від 18.01.2018 про скасування довідки №000045605, яким її дитину лишили державної допомоги. 05.02.2018 представник позивача з ціллю досудового урегулювання звернувся до голови Станично-Луганської державної адміністрації Луганської області з вимогами, однак до цього часу відповіді не отримано.

Підставою для прийняття відповідачем рішення №57 від 18.01.2018 про скасування довідки ВПО позивачу був лист Новоайдарського міжрайонного відділу Управління Служби безпеки України в Луганській області від 15.01.2018 №78/3/30/61. В зазначеному листі вказано, що за результатами проведеної перевірки було встановлено, що вказані громадяни, серед яких є позивач, подали завідомо недостовірні відомості щодо місяця фактичного проживання. Позивач зазначає, що лист Новоайдарського міжрайонного відділу Управління Служби безпеки України в Луганській області від 15.01.2018 №78/3/30/61 не може бути беззаперечним доказом подання недостовірних відомостей щодо фактичного проживання, оскільки в Новоайдарського міжрайонного відділу Управління Служби безпеки України в Луганській області лише зазначено про проведення перевірки без надання матеріалів такої перевірки.

Позивач вважає, що ніякої підстави для скасування довідки у відповідача не було, це штучно створена начальником Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області ОСОБА_4 з використанням місцевого відділу СБУ підстава та через скасування довідки позивач та її дитина позбавлені законного права на отримання допомоги при народженні дитини.

На підставі викладеного, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 24.07.2018 до канцелярії суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне (а.с.39-41).

Службою безпеки України у Луганській області у ході виконання заходів із забезпечення державної безпеки, отримано інформацію щодо порушення вимог п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та встановлено, що внутрішньо переміщені особи, а саме 14 дорослих та 8 дітей, в тому числі позивач з дитиною, подали завідомо недостовірні відомості щодо місця фактичного проживання та за наявними даними постійно проживає за межами Станично-Луганського району та на окупованій частині Луганської області (лист від 15.01.2018 №78/3/30/61). СБУ було рекомендовано розглянути питання щодо призупинення дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб керуючись п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно з яким підставою для скасування дії довідки про взяття на облік ВПО та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є подання завідомо недостовірних відомостей.

Відповідач вважає, що у розумінні Порядку №509 інформація, наведена у листі СБУ є самостійною підставою для скасування дії довідки ВПО та не потребує будь-якого додаткового підтвердження.

Представник позивача ОСОБА_5 надала свою адресу з метою отримання ними довідок ВПО та соціальних виплат. За запитом до Комунального підприємства Станично-Луганське бюро технічної інвентаризації» від 15.01.2018 №6 загальна площа будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 складає 59,2 м2 (2,55 м2/1ос.), житлова - 38,9 м2 (1,77 м2/1ос.), що не відповідає санітарно-технічним нормам. Також факт відсутності позивача за фактичним місцем проживання був підтверджений Управлінням, а саме 16.01.2018 представниками відповідача була проведена додаткова перевірки за вказаною адресою, та встановлено, що усі особи були відсутні за фактичним місцем проживання, про що зроблений відповідний запис в акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і відповідного до кожного внутрішньо переміщеної особи.

На підставі п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» начальником Управління було прийнято рішення про скасування дії довідки ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.01.2018 №56.

На виконання п.12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та з огляду на лист Управління Служби безпеки України в Луганській області від 15.01.2018 №78/3/30/61 було прийнято рішення про відмову у призначенні державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_1

На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.1-2).

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с.52, 53), в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с.56).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.54), просив розглянути справу за відсутності представника (а.с.55).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є громадянкою України, паспорт серія ЕН 279958, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 14 січня 2004 року.

Позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області з заявою в якій просила надати допомогу при народженні дитини. Заяву прийнято 04.01.2018 та присвоєно №17 (а.с.42-43).

Позивач є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що 14 вересня 2017 року складено відповідний актовий запис № 2715 та видано Свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 (а.с.8).

04 січня 2018 року позивача було взято на облік як внутрішньо переміщену особу, про що було видано відповідну довідку від 04 січня 2018 року за № . Фактичним місцем проживання позивач вказала: АДРЕСА_1, Станично-Луганськогорайону Луганської області (а.с.7).

Із матеріалів наданих УСЗН Станично-Луганської РДА судом встановлено наступне.

16 січня 2018 року було проведено обстеження матеріально - побутових умов сім'ї позивача, про що було складено акт від 16 січня 2018 року № 374, у розділі VIII акту зазначено, що на час обстеження факт проживання/перебування ВПО не встановлено, залишено повідомлення (а.с.47).

Рішенням (розпорядженням) № 44 від 18 січня 2018 року, на підставі листа Служби безпеки України від 15 січня 2018 року № 78/3/30/61 та акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 16 січня 2018 року не підтверджено фактичне проживання внутрішньо переміщеної особи за вказаною по заяві адресою, у зв'язку із чим вирішено скасувати дію довідки про взяття на облік ВПО ОСОБА_1 № від 04 січня 2018 року та внести про це відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (а.с.48).

Також судом встановлено, що до УСЗН Станично-Луганської РДА надійшов лист Новоайдарського міжрайонного відділу управління Служби безпеки України в Луганській області від 15 січня 2018 року № 78/3/30/61, в якому зазначено, що у ході виконання заходів із забезпечення державної безпеки отримано інформацію щодо порушень вимог пункту 5 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадянами України, зокрема ОСОБА_1 перереєстрованою за адресою: Луганська область, АДРЕСА_1, яка за наявними даними постійно проживають за межами Станично-Луганського району та на окупованій частині Луганської області. За результатами проведеної перевірки встановлено, що вказані громадяни подали завідомо недостовірні відомості щодо місця фактичного проживання. На підставі викладеного просили розглянути питання щодо призупинення дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб з внесенням відповідних відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (а.с.44-45).

Досліджуючи матеріали справи судом також встановлено, що згідно із витягом з протоколу № 132 від 25 січня 2018 року засіданням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеними особам, вирішили відповідно до пункту 12.4 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування відмовити у призначенні (відновленні) державної допомоги при народженні дитини внутрішньо переміщеними особам у зв'язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи (а.с.49).

Рішенням від 26 січня 2018 року, було повідомлено позивача про те, що державну допомогу при народженні дитини внутрішньо переміщеним особам, позивачу не призначено згідно із витягом з протоколу № 132 від 25 січня 2018 на підставі п.12.1 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №365 від 08.06.2016 (а.с.50).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі статтею 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення, здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Статтею 14 Закону № 1706-VII передбачено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Зазначений Закон є чинним, вказані положення Закону № 1706-VII неконституційними не визнавались.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Таким чином, зазначеною нормою визначено вичерпний перелік обставин, за наявності яких скасовується дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, зокрема, подання завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 заява про взяття на облік повинна містити таку інформацію про заявника, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.

Як фактичне місце проживання/перебування не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають.

Пунктом 7-1 Порядку № 509 визначено, що у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Однак, нормами чинного законодавства України не встановлено чіткого поняття «завідомо недостовірні відомості» і не окреслює фактичних ознак, які вказують на недостовірність відомостей. Встановлюються тільки ознаки недостовірності, які можуть бути спростовані (ст.277 ЦК України).

Крім того, поняття «завідомо недостовірні відомості» вказують на обов'язковий умисел особи, яка подає відомості, які не відповідають дійсності. При цьому умисел такої особи не є юридичною презумпцією, а тому «завідомо недостовірність відомості» повинна бути перевірена судом на предмет її достовірності та недостовірність.

З огляду на зазначене, лист Новоайдарського міжрайонного відділу Управління Служби безпеки України в Луганській області від 15.01.2018 № 78/3/30/61 не може бути беззаперечним доказом подання ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей щодо місця фактичного проживання.

Крім того, на виконання ухвали суду від 11 липня 2018 року Новоайдарський міжрайонний відділ Управління Служби безпеки України в Луганській області надало відповідь (а.с.18-19), в якій зазначив, що 15.01.2018 до Новоайдарського МРВ УСБУ в Луганській області надійшов лист Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області №142, в якому зазначалось, що останнім можливо виявлено факт фіктивності проживання внутрішньо переміщених осіб за адресою АДРЕСА_1. З метою перевірки зазначеної інформації співробітники Новоайдарського МРВ УСБУ в Луганській області безпосередньо здійснили виїзд за адресою АДРЕСА_1 та встановили, що за вказаною адресою не проживають внутрішньо переміщені особи. Після виявлення факту відсутності осіб за вказаною адресою Новоайдарського МРВ УСБУ в Луганській області було надіслано лист №78/3/30/61 від 15.01.2018 до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області з метою перевірки інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб. Пізніше, у своєму листі від 23.01.2018 №324, Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області зазначило, що 16.01.2018 ними було здійснено перевірку за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що всі внутрішньо переміщені особи відсутні за вказаною адресою (а.с.18-19).

Також, під час обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 16.01.2018 уповноваженими особами відповідача залишено повідомлення для ОСОБА_7 (а.с.47).

За правилами, визначеними пунктом 4 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі - Порядок № 365), додаткова перевірка проводиться у разі, зокрема, наявності інформації про повернення внутрішньо переміщеної особи на тимчасово окуповану територію України, до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, чи її виїзду за кордон, або отримання такої інформації від МВС, СБУ, Держприкордонслужби, Національної поліції, ДМС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських об'єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п.6 Порядку № 365, за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

За приписами п.7 Порядку № 365, у разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Водночас структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З аналізу зазначених норм вбачається, що у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації. Та у разі не прибуття внутрішньо переміщеної особи протягом трьох робочих днів підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації. Тобто, встановлений обов'язковий порядок інформування внутрішньо переміщеної особи для проходження фізичної ідентифікації та строки прибуття внутрішньо переміщеної особи до відповідного структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Доводи відповідача, що згідно листа Комунального підприємства «Станично-Луганське бюро технічної інвентаризації» від 15.01.2018 №6 загальна площа будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 складає 59,2 м.кв. (2,55 м.кв. на 1 особу), житлова - 38,9 м.кв. (1,77 м.кв. на 1 особу), що не відповідає санітарно-технічним нормам, не заслуговують увагу, оскільки законодавством не встановлено таку підставу для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, як невідповідність житлової площі санітарно-технічним нормам. Не відповідність таких норм є підставою для вирішення місцевими районними державними адміністраціями в межах повноважень питання про надання у тимчасове користування внутрішньо переміщеним особам житлового приміщення або соціального житла, придатного для проживання, за умови оплати зазначеними особами відповідно до законодавства вартості житлово-комунальних послуг, відповідно (п.6 ч.8 ст.11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Оскільки судом встановлено та підтверджено належними доказами, які надані сторонами, факт залишення ОСОБА_1 16.01.2018 повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації, та прийняття відповідачем рішення про скасування дії довідки від 18.01.2018 № 44 щодо реєстрації ОСОБА_1 внутрішньо переміщеною особою лише на 2 день, після залишення повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації, суд дійшов висновку, що дії Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної судової адміністрації в частині прийняття рішення про скасування довідки ВПО порушують порядок, встановлений постановою КМУ № 365, та відповідачем не надано належних доказів, які підтверджують подання позивачем завідомо недостовірні відомості щодо фактичного місця проживання/перебування.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що рішення Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної судової адміністрації від 18.01.2018 № 44 є протиправним, підлягає скасуванню, а вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до п.7-1 Порядку № 509 рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Оскільки відповідач прийняв протиправне рішення про скасування довідки ВПО ОСОБА_1 18.01.2018 та відповідно до зазначеного пункту Порядку № 509 невідкладно вніс до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки, суд дійшов висновку про те, що відновленням порушеного права позивача є зобов'язання відповідача поновити в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб запис відносно ОСОБА_1 з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеною особою, тобто з 04 січня 2018 року, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язати відповідача призначити позивачу державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено судом, позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області з заявою, в якій просила надати допомогу при народженні дитини, заяву прийнято 04.01.2018 та присвоєно №17.

Рішенням від 26 січня 2018 року, було повідомлено позивача про те, що державну допомогу при народженні дитини внутрішньо переміщеним особам, позивачу не призначено згідно із витягом з протоколу № 132 від 25 січня 2018 року на підставі п.12.1 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №365 від 08.06.2016.

Аналізуючи виникненні між сторонами правовідносини, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII), який спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення та визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2811-XII, громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 1 Закону № 2811-XII порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 2811-XII призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми: допомога у зв'язку з вагітністю та пологами; допомога при народженні дитини; допомога при усиновленні дитини; допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомога на дітей одиноким матерям.

Відповідно до ст. 10 Закону № 2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога при народженні дитини надається одному із батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Згідно із частинами 1-3 статті 11 Закону № 2811-XII допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Пунктом 11 Порядку № 1751 передбачено, що для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копія свідоцтва про народження дитини (з пред'явленням оригіналу).

При цьому, процедура призначення соціальної допомоги, до якої відноситься в тому числі і допомога при народженні дитини, внутрішньо переміщеним особам врегульована Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

Позивачу було відмовлено у призначенні такої допомоги на підставі п.12.1 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №365 від 08.06.2016.

Оглядом вказаного нормативно-правового акту, судом встановлено, що на час виникнених спірних правовідносин Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам не містить в собі п.12.1, у зв'язку з чим з тексту оскаржуваного рішення неможливо встановити підставу не призначення позивачу допомоги (а.с.50).

Натомість, в матеріалах справи наявний витяг з протоколу №132 від 25.01.2018 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, з якого вбачається, що підставою для відмови стало скасування довідки внутрішньо переміщеної особи (а.с.49).

Враховуючи те, що суд визнав протиправним та скасував рішення відповідача про скасування дії довідки про взяття на облік ВПО ОСОБА_1 № від 04.01.2018. та зобов'язав поновити дію вказаної довідки, тому відпадають підстави й для не призначення допомоги при народженні дитини у зв'язку із скасування довідки.

Таким чином, рішення відповідача від 26.01.2018 про відмову в призначенні позивачу допомоги при народженні дитини є протиправним.

З урахуванням наявного протиправного рішення від 26.01.2018, яке порушує права, свободи та інтереси позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог на підставі ч.2 ст.9 КАС України, визнати вказане рішення протиправним та скасувати його.

При цьому, враховуючи певний механіз призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, встановлений вказаним вище Порядком від 08 червня 2016 року № 365, суд не може втрутитись в дискреційні повноваження відповідача, які полягають у прийнятті рішення про призначенні соціальної допомоги, а тому належним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення допомоги при народженні дитини №17 від 04.01.2018.

Що стосується вимоги позивача про винесення окремої ухвали, якою звернути увагу Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області на порушення Конституції та діючого законодавства, та зловживанням службовим становищем начальником Управлінням соціального захисту населення ОСОБА_4, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Дана норма встановлює право суду, у разі необхідності, постановити окрему ухвалу та не є обов'язковою для суду.

Суд не знаходить підстав для прийняття окремої ухвали та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про винесення окремої ухвали.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення згідно ст.382 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб'єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 11.07.2018 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення у справі у розмірі 1409,60грн. (а.с.1-2).

Станом на дату розгляду справи по суті судовий збір не сплачений, а тому підлягає стягненню даним рішенням суду до Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, позивачу необхідно відшкодувати 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення (розпорядження) Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 18 січня 2018 року №44 про скасування дії довідки про взяття на облік ВПО ОСОБА_1 № від 04.01.2018.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної адміністрації Луганської області (93650, вул. Центральна, буд. 52, смт. Станиця-Луганська, Луганської області, ) поновити в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб запис відносно ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2) з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеною особою, тобто з 04 січня 2018 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 26 січня 2018 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні допомоги при народженні дитини.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної адміністрації Луганської області (93650, вул. Центральна, буд. 52, смт. Станиця-Луганська, Луганської області, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2) про призначення допомоги при народженні дитини №17 від 04.01.2018.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106) суму судового збору у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 20 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (93650, вул. Центральна, буд. 52, смт. Станиця-Луганська, Луганської області, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2) у рахунок відшкодування судових витрат 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 07 серпня 2018 року.

Суддя Н.М. Басова