Справа № 826/6879/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 серпня 2018 року № 826/6879/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Борсуковської А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача-1: Пристроми Є.В.

представника третьої особи-1: Костенок А.М.,

третьої особа-3: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Державної судової адміністрації України,

2. Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України,

треті особи без самостійних вимог на предмет спору:

1. ОСОБА_5,

2. ОСОБА_6,

3. ОСОБА_4,

4. ОСОБА_7,

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач 1), Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач 2), треті особи: ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5), ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6), ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4), ОСОБА_8 (далі - ОСОБА_8) в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Комісії, оформлене протоколом №1 від 25 жовтня 2016 року про допуск кандидатів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України);

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, оформлене протоколом №2 від 26-27 жовтня 2016 року, про визначення переможцем публічного конкурсу ОСОБА_5 та другим за результатом конкурсу кандидатом ОСОБА_6;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови ДСА України ОСОБА_9 №331/к від 28 жовтня 2016 року про призначення ОСОБА_5 членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за результатами проведеного публічного конкурсу строком на чотири роки з дня призначення;

- зобов'язати комісію з добору кандидатів для призначення членами ВККС України визначити переможця публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами ВККС України та другого за результатами конкурсу кандидата з числа інших правомірно допущених до участі у конкурсі кандидатів згідно загального рейтингу кандидатів, визначеного у зведеній відомості середніх балів оцінювання мотиваційного листа та співбесіди кандидатів для призначення членом ВККС України, яка є додатком до протоколу засідання Комісії для призначення членами ВККС України №2 від 26-27 жовтня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, згідно з підпункту 5 пункту 11 Порядку проведення публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого наказом ДСА України від 07.10.2016 №209 (далі - Порядок проведення конкурсу) кандидат ОСОБА_5 для підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права після отримання повної вищої юридичної освіти разом з трудової книжкою був зобов'язаний надати комісії належним чином завірений установленого зразку послужний список, однак подав копію довідки від 24.06.2003 про проходження ним служби в органах внутрішніх справ ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві, тому рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом №1 від 25.10.2016 про допуск кандидата ОСОБА_5 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом ВККС України. Неправомірний, на думку позивача, допуск Конкурсною комісією до участі у конкурсі потягнув за собою подальше неправомірне визнання його переможцем публічного конкурсу та призначення членом ВККС України, а відтак рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом №2 від 26-27 жовтня 2016 року про визнання переможцем публічного конкурсу ОСОБА_5 також є неправомірним та підлягає скасуванню. Одночасно позивач просить визнати неправомірним та скасувати наказ голови ДСА України від 28.10.2016 р. №331/к про призначення ОСОБА_5 членом ВККС України за результатами проведення публічного конкурсу строком на чотири роки з дня призначення.

Також, на думку позивача, Конкурсна комісія порушила положення статей 69, 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон) та пунктів 5,10, 11, 16, 17 Порядку проведення конкурсу, оскільки у кандидата ОСОБА_6 на момент подачі документів до Конкурсної комісії загальний стаж професійної діяльності у сфері права після здобуття вищої юридичної освіти становив 14 років 10 місяців та 28 днів. Крім того, Конкурсна комісія безпідставно зарахувала до стажу професійної діяльності у сфері права роботу ОСОБА_6 на посаді консультанта державного нотаріального архіву Управління юстиції в Одеській області 1 рік 16 днів, а також діяльність на посаді начальника ТУ ДСА України в Одеській області з 15.10.2010 по день подачі документів. З огляду на викладене, на думку позивача, рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом №1 від 25.10.2016 про допуск кандидата ОСОБА_6 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом ВККС України є неправомірним та підлягає скасуванню. Неправомірний допуск Конкурсною комісією кандидата ОСОБА_6 до участі у конкурсі потягнув за собою подальше неправомірне визнання позивача другим за результатами конкурсу кандидатом.

Крім цього, зазначає про те, що при розгляді поданих кандидатом ОСОБА_7 документів Конкурсна комісія порушила положення статей 69 та 94 Закону та пунктів 5,10,11,16,17 Порядку проведення конкурсу. Зі змісту анкети кандидата ОСОБА_7 вбачається, що останній після отримання 23.07.1982 вищої юридичної освіти проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах в оперативних підрозділах по боротьбі з економічною злочинністю, однак системний аналіз положень статей 69 та 94 Закону свідчить, що стаж оперативної роботи не враховується до стажу професійної діяльності у сфері права. Також ОСОБА_7 при подачі документів на конкурс не надав послужного списку, тому, за висновками відповідача, залишився не підтвердженим у передбачений законодавством спосіб стаж професійної діяльності у сфері права. При цьому, Конкурсна комісія безпідставно зарахувала йому до стажу його діяльність на посаді начальника ТУ ДСА України в Закарпатській області з 17.06.2005 по 03.12.2015 р. З огляду на викладене, на думку позивача, рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом №1 від 25.10.2016 р. про допуск кандидата ОСОБА_7 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом ВККС України є неправомірним та підлягає скасуванню.

Також зазначив, що при розгляді поданих кандидатом ОСОБА_4 документів Конкурсна комісія порушила положення статей 69, 94, 95 Закону та пунктів 10,11,16,17 Порядку проведення конкурсу. Кандидат ОСОБА_4 в порушення вимог пункту 7 частини п'ятої статті 95 Закону та підпункту 8 пункту 11 Порядку проведення конкурсу подав до Конкурсної комісії замість оригіналу довідки медичної установи про стан здоров'я із висновком щодо придатності до роботи на посаді, пов'язаній із виконанням функцій держави (форма 133/о) копію цього документу. Окрім цього, аналіз наданих кандидатом ОСОБА_4 та оприлюднених на сайті ДСА копії трудової книжки, анкети кандидата та біографічної довідки свідчить про відсутність у останнього на момент подачі документів до Конкурсної комісії необхідного стажу професійної діяльності у сфері права не менше п'ятнадцяти років. За таких обставин, Конкурсна комісія на підставі пункту 17 Порядку проведення конкурсу зобов'язана була відмовити кандидату ОСОБА_4 у допуску до участі у публічному конкурсі, а тому рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом №1 від 25.10.2016 про допуск кандидата ОСОБА_4 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом ВККС України є неправомірним та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши на те, що конкурс проведений у відповідності до положень Закону України «Про судоустрій і статусу суддів» та Порядку проведення публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами ВККС України, затвердженого наказом ДСА України від 07.10.2016 №209, а відтак прийняті за результатами його проведення рішення є законними.

Зазначив про те, що Потоколом №1 від 25.10.2016 Комісією одноголосно вирішено допустити ОСОБА_5 до конкурсу. Вказав, що згідно з пункту 11 Порядку проведення конкурсу особа, яка має бажання взяти участь у публічному конкурсі, має подати до конкурсної комісії, крім інших документів, копію трудової книжки, послужного списку (у разі наявності). Відповідно до пункту 12 цього Порядку особа має право подати додаткову інформацію стосовно своєї освіти, досвіду роботи, професійного рівня (характеристики, рекомендації, сертифікати про підвищення кваліфікації, наукові публікації тощо). Для підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права ОСОБА_5 було подано копію довідки про проходження служби в ОВС ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві з інформацією про обіймання посад слідчого у період з 1999 по 2003 роки. В подальшому, до підписання Головою Державної судової адміністрації України наказу про призначення ОСОБА_5, він подав копію свого послужного списку, з якого вбачалась достовірність наданої інформації щодо наявного стажу роботи слідчим в період з 1999 по 2003 року. Слід зауважити, що ОСОБА_1 також подав Комісії копію свого послужного списку згідно з пунктом 12 Порядку, а не сам послужний список. Подані документи, як окремо, так і в сукупності, підтверджували наявність у ОСОБА_5 повної вищої юридичної освіти та стажу професійної діяльності у сфері права не менше п'ятнадцяти років як визначено частиною першою статті 94 Закону з урахуванням наявного стажу на посаді слідчого. При цьому, на лист ДСА України було надано відповідь Міністерства внутрішніх справ України від 06.12.2016 з копією витягу послужного списку ОСОБА_5, згідно з якою був повторно підтверджений його стаж роботи відповідно до довідки. Таким чином, прийняття документів від ОСОБА_5 було здійснене у чіткій відповідності до вимог Порядку і допуск кандидата відбувся у встановлений законодавством спосіб, а його кандидатура відповідала вимогам, визначеним ч.1 ст.94 Закону до члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Щодо допуску до участі у конкурсі ОСОБА_6, зазначив, що рішення відносно нього також було прийнято одноголосно та оформлене протоколом №1 Комісії від 25.10.2016. На засіданні Комісії 25.10.2016 обговорювалось питання щодо наявності у кандидата відповідного стажу професійної діяльності у сфері права та були враховані вимоги до посади начальника ТУ ДСА, його функціональні обов'язки та функції відповідно до Положення про територіальне управління ДСА України в Одеській області. При прийнятті відповідного рішення було взято до уваги роз'яснення, затверджене рішенням Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури від 21.03.2008 відповідно до якого до стажу роботи за спеціальністю юрист включаються перебування на посадах судді, прокурора, слідчого, юрисконсульта, нотаріуса, а також на інших посадах, які відповідно до кваліфікаційних вимог потребують наявності вищої юридичної освіти, як підстави для заняття такої посади. Освітньо-кваліфікаційними вимогами для зайняття посади начальника ТУ ДСА України в Одеській області є, зокрема, наявності вищої юридичної освіти як підстави для заняття такої посади. Висновок Комісії, що стаж роботи на посаді начальника ТУ ДСА України в Одеській області є професійною діяльністю у сфері права підтверджений також рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2017 у справі №522/25169/16-ц, яким встановлено факт, що період роботи ОСОБА_6 на посаді начальника управління - це юридичний стаж (стаж роботи у сфері права). Тобто, на думку відповідача, ОСОБА_6 мав достатній стаж для участі у конкурсі на посаду члена ВККС України.

Щодо допуску до участі у конкурсі ОСОБА_7, вказав, що протоколом №1 Комісії від 25.10.2016 р. його вирішено допустити до конкурсу одноголосно. На засіданні Комісії 25.10.2016 р. обговорювалось питання щодо наявності у кандидата відповідного стажу професійної діяльності у сфері права та були враховані вимоги до посади начальника ТУ ДСА, його функціональні обов'язки та функції відповідно до Положення про територіальне управління ДСА України в Закарпатській області. При прийнятті відповідного рішення було взято до уваги роз'яснення, затверджене рішенням Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури від 21.03.2008 відповідно до якого до стажу роботи за спеціальністю юрист включаються перебування на посадах судді, прокурора, слідчого, юрисконсульта, нотаріуса, а також на інших посадах, які відповідно до кваліфікаційних вимог потребують наявності вищої юридичної освіти, як підстави для заняття такої посади. Освітньо-кваліфікаційними вимогами для зайняття посади начальника ТУ ДСА України в Закарпатській області є, зокрема, наявності вищої юридичної освіти як підстави для заняття такої посади. Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 04.03.2014 №2755-0-33-14/13.1 до стажу у сфері права зараховується період роботи на посадах з реалізацією повноважень, пов'язаних з правоохоронними, правовиконавчими та правоустановчими функціями, що за змістом передбачає розробку або застосування норм права й носить систематичний характер. Виходячи з викладеного, Комісія прийшла до правильного і законного висновку, що стаж роботи на посаді начальника ТУ ДСА України є професійною діяльністю у сфері права.

Щодо допуску до конкурсу ОСОБА_4, вказав на те, що кандидат був допущений до участі до Конкурсу чотирма головами «За» із шести членів Комісії, що знайшло відображення у протоколі №1 від 25.10.2016 р. При прийнятті рішення про допуск ОСОБА_4 Комісія взяла до уваги, що подання копії довідки, замість її оригіналу, було обумовлено поданням оригіналу довідки на інший конкурс, який проводився офісом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Щодо стажу роботи ОСОБА_4, то враховано, що він є діючим та практикуючим адвокатом. Таким чином, Комісія прийняла правильне і законне рішення про допуск ОСОБА_4 до участі у конкурсі.

Щодо твердження про наявність потенційного конфлікту інтересів, то при голосуванні за кандидатів на посаду члена ВККСУ на співбесіді і відповідно виставляння балів кандидатам ОСОБА_6 і ОСОБА_7, ОСОБА_11 заявила собі самовідвід, який був задоволений. Прямого підпорядкування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із заступником Голови ДСА України ОСОБА_11 у них не було. Всі члени Комісії проголосували за допуск цих кандидатів одноголосно. Голос ОСОБА_11 не був вирішальним.

Відповідач 2 свого представника в судове засідання не направив, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, пояснень щодо позовних вимог не надав.

Представник третьої особи ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував і зазначав, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що на час оголошення конкурсу, прийняття оскаржуваних рішень про допуск до участі в ньому та про визначення переможця у ОСОБА_5 був необхідний стаж професійної діяльності у галузі права, що перевищував п'ятнадцять років, підтверджений належними документами, поданими у відповідності до Порядку проведення конкурсу та Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Отже, сам конкурс та прийняті за результатами його рішення відповідають вимогам чинного законодавства України.

Третя особа - ОСОБА_4 заперечував у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача, просив відмовити у їх задоволенні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представників сторін та третіх осіб, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу Голови Державної судової адміністрації України від 07.10.2016 №209 «Про публічний конкурс з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» затверджено порядок проведення публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та затверджено склад Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Порядку проведення конкурсу до участі у ньому допускаються особи, які не є суддями та відповідають вимогам, встановленими статтями 94, 95 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 94 Законом України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що до складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України обираються (призначаються) шістнадцять членів, які є громадянами України, мають повну вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права не менше п'ятнадцяти років.

Особа, яка бажає взяти участь у публічному конкурсі, подає до Конкурсної комісії, передбачені пунктом 11 Порядку проведення конкурсу документи, зокрема письмову заяву про участь у конкурсі; копію паспорта громадянина України; копію трудової книжки, послужного списку (за наявності); копію диплома про вищу юридичну освіту (з додатками), здобуту в Україні; довідку медичної установи про стан здоров'я кандидата з висновком щодо його придатності до роботи на посаді , пов'язаній з виконанням функцій держави (форма 133/о).

Положення Порядку кореспондуються з положеннями частини п'ятої статті 95 Закону, якими визначено, що разом із заявою про намір бути обраним членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відповідна особа подає:

1) автобіографію;

2) мотиваційний лист, в якому викладаються мотиви бути обраним членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) копію документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України;

4) копію трудової книжки (за наявності);

5) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

6) копії документів про освіту, вчені звання та наукові ступені;

7) довідку медичної установи про стан здоров'я кандидата із висновком щодо його придатності до роботи на посаді, пов'язаній із виконанням функцій держави;

8) копію військового квитка (для військовослужбовців або військовозобов'язаних);

9) письмову згоду на обробку персональних даних та оприлюднення копій документів, визначених цією статтею, крім копій документів, визначених пунктами 3, 7, 8 цієї частини;

10) письмову заяву про відсутність обмежень щодо членства у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, а також про відповідність вимогам щодо несумісності або зобов'язання виконувати вимоги щодо несумісності у разі обрання членом Комісії;

11) заяву про проведення перевірки, визначеної Законом України "Про очищення влади";

12) згоду на проведення спеціальної перевірки відповідно до закону.

Для участі у конкурсі документи подали наступні кандидати: ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_14 та ОСОБА_15.

Згідно Протоколу №1 засідання Конкурсної комісії від 25.10.2016 до конкурсу були допущені вказані кандидати, крім ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Позивач не погоджується з допуском до участі у конкурсі вказаних осіб.

При цьому, з аналізу поданих документів, вбачається правомірність дій Комісії щодо допуску ОСОБА_5 до участі в публічному конкурсі, оскільки ним був поданий визначений Законом та Порядком проведення конкурсу пакет документів, що вказував на наявність у нього громадянства України, повної вищої юридичної освіти і стажу професійної діяльності у сфері права не менше п'ятнадцяти років.

З матеріалів справи вбачається, що відповідність ОСОБА_5, визначеним Законом кваліфікаційним вимогам встановлена на підставі наданих ним 20.10.2016 документів, зокрема копії паспорта громадянина України, копії трудової книжки, копії диплома про вищу юридичну освіту (з додатками), здобуту в Україні та копії довідки ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 24.06.2003, поданої на підтвердження служби в органах внутрішніх справ на посадах слідчого в період з 29.07.1999 по 12.06.2003.

Суд звертає увагу, що положення частини п'ятої статті 95 Закону, які кореспондуються з пунктом 11 Порядку проведення конкурсу визначають, що на підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права особа має подати саме копію трудової книжки. Послужний список та/або витяг з нього не визначені Законом та Порядком як документи, що підлягають обов'язковій подачі.

З огляду на викладене, суд бере до уваги пояснення Відповідача 1, що прийняття Конкурсною комісією рішення про допуск ОСОБА_5 до публічного конкурсу з урахуванням інформації щодо його стажу роботи, наведеної у трудовій книжці у сукупності з довідкою ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 24.06.2003 відповідає положенням пункту 12 Порядку проведення конкурсу, відповідно до яких особа має право подати додаткову інформацію стосовно своєї освіти, досвіду роботи, професійного рівня та не суперечить положенням частини п'ятої статті 95 Закону.

Щодо посилання позивача на той факт, що копія послужного списку була надана Комісії вже після спливу граничного строку для подання документів, суд не бере їх до уваги, оскільки відповідно до статті 95 Закону та Порядку проведення публічного конкурсу, поданих ОСОБА_5 було достатньо для допуску, участі у конкурсі та визначення його переможцем.

Твердження позивача, наведені в позовній заяві, про наявність ознак підробки довідки ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 24.06.2003 не знайшли свого підтвердження, оскільки стаж роботи ОСОБА_5 на посаді слідчого в органах внутрішніх справ в період з 1999 по 2003 роки, наведений у довідці, знайшов своє підтвердження іншими доказами у справі, зокрема копією послужного списку ОСОБА_5

Крім того, суд бере до уваги те, що сам факт наявності у ОСОБА_5, передбаченого частиною першою статті 94 Закону стажу професійної діяльності у сфері права, ані сторонами, ані третіми особами під сумнів не ставився.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16, після огляду наданої йому судом копії довідки ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 24.06.2003, повідомив, що не пам'ятає чи підписував та видав він вказану довідку. Також свідок зазначив, що подібні довідки у відділі кадрів готувалися та видавались підлеглими йому працівниками, а не ним особисто. В очолюваному ним підрозділі працювали інспектори та старші інспектори в загальній кількості п'ять чоловік, які видавали такі довідки, реєстрували їх в журналі. Відповідний журнал був заведений за його ініціативи та зберігався у відділі кадрів.

Також, згідно з відповідей, що надійшли з Головного управління Національної поліції у м.Києві від 08.06.2018 №4151/125/05/26-2018 та Шевченківського районного управління поліції ГУНП у м.Києві вбачається, що інформація щодо видачі ОСОБА_5 довідки від 24.06.2003 за №59/641 щодо вислуги років у Головному управлінні Національної поліції у м.Києві відсутня у зв'язку з відсутністю журналу видачі довідок та журналу вихідної кореспонденції за 2003 рік за строком зберігання. У зв'язку з наведеним, Головне управління Національної поліції у м.Києві позбавлене можливості спростувати та/або підтвердити факт видачі ОСОБА_5 довідки від 24.06.2003 за №59/641 про вислугу років, а також надати завірені копії сторінок відповідних журналів.

За результатами проведеного Конкурсу відповідно до пункту 20 Порядку конкурсу Конкурсна комісія визначила наступні результати оцінювання мотиваційного листа і співбесіди та загальний рейтинг кожного кандидата, які були відображені у зведеній відомості середніх балів: ОСОБА_5 середній бал 9,17 (1 місце у загальному рейтингу); ОСОБА_6 середній бал 8,60 (2 місце); ОСОБА_1 середній бал 6,83 (3 місце); ОСОБА_4 середній бал 6,83 (3 місце); ОСОБА_7 середній бал 6,00 (4 місце); ОСОБА_15 середній бал 5,17 (5 місце); ОСОБА_14 середній бал 4,33 (6 місце).

Відповідно до Протоколу №2 засідання Конкурсної комісії від 26-27 жовтня 2016 року Конкурсною комісією за результатами проведеного публічного конкурсу переможцем визначеного ОСОБА_5 і рекомендовано Голові Державної судової адміністрації України призначити його членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Другим за результатами Конкурсу кандидатом визначено ОСОБА_6

Обставини проведення публічного конкурсу та визначення переможця підтвердила і допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 Вказала на те, що в жовтні 2016 року на підставі наказу Державної судової адміністрації України від 07.10.2016 №209 входила до складу Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Свідок пояснила, що порядок обрання членів ВККС України визначений Законом України «Про судоустрій та статус суддів» та Порядком проведення публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами ВККС України, який затверджений Наказом ДСА України №209 від 07.10.2016. Також повідомила, що після публікації оголошення про конкурс, особи, які виявили бажання взяти в ньому участь повинні були подати визначені законом та порядком документи у строк по 20.10.2016. Такі документи подавались як безпосередньо до комісії, так і поштою та через поштову скриньку в ДСА України. У визначений порядком строк кандидати, зокрема і ті, що визначені в позові як треті особи, подали заяви з копіями відповідних документів. 25.10.2016 комісією, після попереднього розгляду поданих документів на відповідність встановленим законом вимогам, до участі в публічному конкурсі були допущені наступні кандидати: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_8 При прийнятті рішення про допуск оцінювалися документи, які подали кандидати. Щодо підтвердження стажу професійної діяльності в сфері права, то ОСОБА_5 була подана копія трудової книжки та довідки ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУМВС в м. Києві від 24.06.2003. Документи подані кандидатами у їх сукупності аналізувались членами комісії після чого приймалось рішення про допуск до конкурсу. На засіданні комісії 27.10.2016 також розглядалась скарга ГО «Вибір» щодо непідтвердження стажу професійної діяльності в сфері права в поданих кандидатами документів вимогам порядку, а саме щодо: ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 З урахуванням цього ОСОБА_5 27.01.2016 було надано копію послужного списку, яким додатково підтверджено стаж професійної діяльності в сфері права під час роботи в ОВС, що були відображені у довідці. За результатами розгляду документів, проведених співбесід з кандидатами 27.10.2016 комісією з добору кандидатів для призначення членами ВККС України за результатами проведеного публічного конкуру переможцем визначено ОСОБА_5 і рекомендовано голові ДСА України призначити членом цієї комісії. Другим за результатами конкуру визначено ОСОБА_6

Наказом Державної судової адміністрації України від 28.10.2016 №331/к ОСОБА_5 призначено членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за результатами проведення публічного конкурсу строком на чотири роки з дня призначення.

Приймаючи до уваги, що допуск та участь ОСОБА_5 у публічному конкурсі відбувалась у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, а також відповідність ОСОБА_5 кваліфікаційним вимогам, які визначені частиною першою статті 94 Закону до члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, в частині ОСОБА_5

Щодо допуску ОСОБА_6 до участі у конкурсі, суд зазначає наступне.

Протоколом №1 Комісії від 25.10.2016 вирішено допустити до конкурсу ОСОБА_6 одноголосно.

Позивач свою позицію щодо безпідставного допуску ОСОБА_6 до участі у конкурсі обґрунтовує тим, що стаж роботи останнього на посаді начальника територіального управління ДСА України в Одеській області не є професійною діяльністю у сфері права.

Однак, зазначене також було обставиною, яка обговорювалась Комісією на засіданні 25.10.2016, на якому враховувались вимоги до посади начальника територіального управління ДСА, його функціональні обов'язки та функції відповідно до Положення про територіальне управління ДСА України в Одеській області.

Також, згідно роз'яснень, затверджених рішенням Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури від 21.03.2008 № V/3-72, до стажу роботи за спеціальністю юриста включаються перебування на посадах судці, прокурора, слідчого, юрисконсульта, нотаріуса, а також на інших посадах, які відповідно до кваліфікаційних вимог потребують наявності вищої юридичної освіти, як підстави для зайняття такої посади.

Освітньо-кваліфікаційними вимогами для зайняття посади начальника територіального управління ДСА України в Одеській області є, зокрема, наявність вищої юридичної освіти як підстави для зайняття такої посади.

Комісія прийшла до правильного і законного висновку, що стаж роботи на посаді начальника територіального управління ДСА України в Одеській області є професійною діяльністю у сфері права.

У подальшому зазначене підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2017 у справі № 522/25169/16-ц, яким встановлено факт, що період роботи ОСОБА_6 на посаді начальника територіального управління ДСА України в Одеській області - це юридичний стаж (стаж роботи у сфері права).

Тобто, ОСОБА_6 мав достатній стаж для участі у конкурсі на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Приймаючи до уваги, що допуск та участь ОСОБА_6 у публічному конкурсі відбувався у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, а також відповідність ОСОБА_6 кваліфікаційним вимогам, які визначені частиною першою статті 94 Закону до члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії щодо ОСОБА_6

Щодо допуску ОСОБА_7 до участі у конкурсі, суд зазначає наступне.

Відповідно до Протоколу № 1 Комісії від 25.10.2016, вирішено допустити до конкурсу ОСОБА_7 одноголосно.

Посилання позивача на відсутність стажу для участі у конкурсі у ОСОБА_7, оскільки робота на посаді начальника територіального управління ДСА України в Закарпатській області не є професійною діяльністю у сфері права та вказує на відсутність послужного списку (іншого документу, що підтверджує службу в органах внутрішніх справ) на підтвердження такого стажу.

Однак, зазначене також було обставиною, яка обговорювалась Комісією на засіданні 25.10.2016, на якому враховувались вимоги до посади начальника територіального управління ДСА в Закарпатській області, його функціональні обов'язки та функції відповідно до Положення про територіальне управління ДСА України в Закарпатській області.

Комісія прийшла до правильного і законного висновку, що стаж роботи на посаді начальника територіального управління ДСА України в Закарпатській області є професійною діяльністю у сфері права.

Доводи позивача аналогічні доводам відносно ОСОБА_6, по якому є підтвердження правильності позиції Комісії судовим рішенням, яке набрало законної сили, а як відомо повноваження та обов'язки, функції начальників територіальних управлінь ДСА України є однаковими.

Крім того, зарахування періодів роботи ОСОБА_7 до стажу професійної діяльності у сфері права вирішувалось Комісією на підставі копії трудової книжки та послужного списку, які були подані кандидатом до Комісії разом з іншими документами.

Твердження про те, що оперативна робота в органах внутрішніх справ не є діяльністю в сфері права і не може зараховуватись до стажу професійної діяльності за спеціальністю після здобуття вищої юридичної освіти, не може бути враховане судом на підставі наступного.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 04.03.2014 № 2755-0-33-14/13.1 до стажу у сфері права зараховується період роботи на посадах з реалізацією повноважень, пов'язаних з правоохоронними, правовиконавчими та правоустановчими функціями, що за змістом передбачає розробку або застосування норм права й носить систематичний характер.

Приймаючи до уваги, що допуск та участь ОСОБА_7 у публічному конкурсі відбувалась у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, а також відповідність ОСОБА_7 кваліфікаційним вимогам, які визначені ч.1 ст.94 Закону до члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії щодо ОСОБА_7

Щодо допуску ОСОБА_4 до участі у конкурсі, суд зазначає наступне.

Протоколом № 1 Комісії від 25.10.2016 вирішено допустити до конкурсу ОСОБА_4 чотирма голосами «ЗА» із шести членів Комісії.

Обставини, на які посилається позивач як підстави для відмову у допуску на участь у конкурсі, є те, що ОСОБА_4 подано до Комісії копію довідки медичної установи про стан здоров'я із висновком щодо придатності до роботи на посаді, пов'язаній із виконанням функцій держави та не підтвердження стажу роботи.

Вказане також було предметом обговорення членів Комісії на засіданні 25.10.2016 та було враховано, що довідка ОСОБА_4 була надана в копії, так як оригінал зазначеної довідки був поданий на інший конкурс, прийняття документів на який здійснювалось паралельно - цим конкурсом був конкурс на посаду також члена ВККСУ, який проводився Офісом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Щодо стажу роботи ОСОБА_4, - враховано, що останній є діючим та практикуючим адвокатом, і зазначене вважається професійною діяльністю у сфері права.

Приймаючи до уваги, що допуск та участь ОСОБА_4 у публічному конкурсі відбувалась у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, а також відповідність ОСОБА_4 кваліфікаційним вимогам, які визначені частиною першою статті 94 Закону до члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії щодо ОСОБА_4

При цьому, суд враховує те, що при подачі на участь у конкурсі документів, позивач подав разом з іншими документами витяг з послужного списку, а не його оригінал.

Отже комісією було дотримано єдиний принцип відбору кандидатів на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, відтак спірне рішення, оформлене протоколом №1 від 25 жовтня 2016 року про допуск кандидатів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є правомірним.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, оформленого протоколом №2 від 26-27 жовтня 2016 року, про визначення переможцем публічного конкурсу ОСОБА_5 та другим за результатом конкурсу кандидатом ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження відповідача 2 стосовно оцінювання кандидата на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є дискреційними та виключною компетенцією його, як уповноваженого органу.

Із положень Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також "Рекомендація R (80)2") - під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників Міністрів).

Суд зазначає, що спірні рішення приймались відповідачем 2 колегіально за внутрішнім переконанням членів Комісії з добору кандидатів для призначення членами ВККС з дотриманням конкурсної процедури відповідно до вимог Конституції та законів України.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що оцінка критеріїв покладається саме на Комісію з добору кандидатів для призначення членами ВККС України і ґрунтується на засадах рівнoправнoсті та співпричетнoсті дo рішення, але при цьoму закoнoдавчo визначенo, щo пoдальшу участь у кoнкурсі прoдoвжує кандидат, який найбільше відповідає встановленим Законом критеріям.

З огляду на те, що відповідачем 2 дотримано Порядок та процедуру проведення конкурсу з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправним і скасування рішення Комісії, оформленого протоколом №1 від 25 жовтня 2016 року про допуск кандидатів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом ВККС України та визнання протиправним і скасування рішення Комісії, оформленого протоколом №2 від 26-27 жовтня 2016 року, про визначення переможцем публічного конкурсу ОСОБА_5 та другим за результатом конкурсу кандидатом ОСОБА_6 слід відмовити.

При цьому, у задоволенні вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу Голови ДСА України ОСОБА_9 №331/к від 28 жовтня 2016 року про призначення ОСОБА_5 членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за результатами проведеного публічного конкурсу строком на чотири роки з дня призначення та зобов'язання комісії з добору кандидатів для призначення членами ВККС України визначити переможця публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами ВККС України та другого за результатами конкурсу кандидата з числа інших правомірно допущених до участі у конкурсі кандидатів згідно загального рейтингу кандидатів, визначеного у зведеній відомості середніх балів оцінювання мотиваційного листа та співбесіди кандидатів для призначення членом ВККС України, яка є додатком до протоколу засідання Комісії для призначення членами ВККС України №2 від 26-27 жовтня 2016 року також слід відмовити, оскільки вони є похідними.

Крім того, відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 06 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» (Заява N 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року, «Єрузалем проти Австрії», (Заява N 26958/95), Страсбург, від 27 лютого 2001 року, «Реквеньї проти Угорщини», (Case of Rekvenyi v. Hungary), (Заява N 25390/94), Страсбург, від 20 травня 1999 року, завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, досліджуючи правомірність спірних рішень, суд встановлює їх відповідність наведеним вище критеріям.

Слід також врахувати Окрему Думку судді Верховного Суду Берназюка Я.О. від 25 квітня 2018 року у справі №826/5575/17, якою надано роз'яснення щодо такого правового явища як "правовий пуризм".

Так, "пуризм" - це надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (№ 8269/02) Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Таким чином, "правовий пуризм" на відміну від обставин "істотного та непереборного характеру" завжди призводить до порушення принципу правової визначеності; "правовий пуризм" - невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд; "правовий пуризм" може носити як добровільний характер й проявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб'єктів правозастосування, не допускаючи відступ від правових приписів.

У взаємовідносинах суб`єкт приватного права, який звертається із зверненням до суб`єкта владних повноважень, слід виходити з безумовного обов`язку суб`єкта владних повноважень прийняте вмотивоване рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Водночас, у відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час судового розгляду справи позивач не довів допущення відповідачами, що є суб'єктами владних повноважень, протиправності дій під час проведення конкурсу з добору кандидатів для призначення членами ВККС України та допуску до участі у ньому осіб (третіх осіб у справі), відтак і підстави для визнання неправомірними рішень, прийнятих за результатами такого конкурсу у суду відсутні.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані учасниками процесу докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову позивача.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України та Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, за участю третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 06.08.2018.

Суддя Є.В. Аблов