Справа № 804/1317/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2018 року Справа № 804/1317/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, -
Товариство з обмеженою відповідальністю Атлантіс звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просить:
Відповідач адміністративний позов не визнав, в обґрунтування заперечень зазначив, що враховуючи результати перевірки, виявлені невідповідності та неповноту наданих документів за переліком, сформованим відповідно до положень ч. 3 ст. 53 МК України, не підтвердження заявленої митної вартості за результатами проведених розрахунків з урахуванням документів, що надані позивачем, керуючись вищезазначеними положеннями законодавства, у відповідача відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості 110040/2018/900009/1 від 06.02.2018 року. Таким чином, відповідач вважає, що посадові особи Дніпропетровської митниці при прийнятті рішення про коригування митної вартості заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю Атлантіс товару та оформленні картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, у звязку з чим представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити посилаючись на доводи викладені в ньому.
Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечував посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, та чинне законодавство, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд приходить до наступних висновків.
02 січня 2018 року між позивачем ТОВ Атлантіс (покупець) та IM Euro-Alco SRL Республіка Молдова (продавець) було укладено договір поставки алкогольної продукції №1 від 02.01.2018. Умовами даного договору передбачено оплатне передання та виготовлення продавцем у власність покупця алкогольної продукції згідно умов договору (п. 1.1. Договору). Пунктом 1.2, 2.1., 3.1. Договору визначено, що сторони погодили найменування, асортимент, кількість, ціну товару та умови поставки, відповідно до Специфікації (додатку до договору № 1) на загальну вартість товару 345 260,00 USD.
Відповідно до п. 2.3.1. Договору поставки №1, ТОВ Атлантіс було сплачено 20% від вартості товару за Специфікацією №1 у розмірі 69 052,00 USD, що підтверджуються платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №6 від 16.01.2018.
Митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ1 за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 МК України. Середня митна вартість товарів склала 6,3132 дол. США/ літр чистого 100% спирту.
Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав наступні документи:
- договір поставки алкогольної продукції № 1 від 02.01.2018 року;
- додаток № 1 від 02.01.2018 до договору поставки № 1;
- інвойс від 25.01.2018 № 16;
- платіжне доручення від 16.01.2018 №6;
- автотранспортна накладна (CMR) №593878 від 30.01.2018;
- договір транспортно-експедиційних послуг від 01.06.2016 № 0106/16;
- заявка від 26.01.2018 б/н на надання транспортно-експедиційних послуг до договору від 01.06.2016 № 0106/16;
- рахунок-фактура від 30.01.2018 № 246 на оплату транспортних послуг;
- довідка про експедиційно-транспортні витрати від 30.01.2018 б/н;
- митна декларація країни експорту від 30.01.2018 №2070/2018/6245.
В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням пунктів 2, 3 статті 53 Митного кодексу України, посадовою особою митниці зобов'язано декларанта протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності) наступні документи:
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- виписку з бухгалтерської документації.
Посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-64 МК України та здійснено відповідний розрахунок.
Листом від 05.02.2018 №98/02, копія якого міститься в матеріалах справи, позивач повідомив митницю про неможливість надати додаткові документи. А саме згідно вказаного листа зазначено, що підприємство не має можливості надати уточнюючу інформацію, яка запитувалась в протоколах.
А саме, митна вартість товару визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості 2ґ резервний метод, скоригована до рівня ЕМД №№ UA500060/НОМЕР_1 від 04.12.17, UA110040/2017/007501 від 26.12.2017, UA110040/2018/000299 від 18.01.2018- дівін Аджарі - 3 роки 7,75 дол. США/літр чистого 100% спирту, дівін Аджарі - 5 років 8,2 дол. США/літр чистого 100% спирту. Скоригована середня митна вартість товару складає 8,1693 дол. США за літр чистого 100% спирту.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачене Митним кодексом України та іншими нормативними актами.
Відповідно до статті 40 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Митними процедурами вважаються операції, пов'язані із здійсненням митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також, із справлянням, передбачених законом податків і зборів.
Згідно статті 42 Митного кодексу України, митні органи самостійно визначають форму та обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи при здійсненні митного оформлення товарів.
Статтею 45 Митного кодексу України встановлено, що особи, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль, за якою цим Кодексом покладено на митні органи, зобов'язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.
Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з статтею 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Статтею 53 Митного кодексу України передбачені документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, зокрема у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно частин 1, 2 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно підрозділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що митна вартість має бути підтверджена достовірними документами, що містять відомості про всі її складові, визначені на підставі об'єктивних даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до статті 59 Митного кодексу України, якою встановлено метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом фіскальної служби вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.
Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, і таке інше.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Згідно статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
З матеріалів справи вбачається проведення митницею необхідних консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. Неусунення декларантом під час консультацій виявлених недоліків унеможливило застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Встановлені обставини справи свідчать, що митну вартість скориговано із застосуванням другорядного методу визначення 2ґ резервний метод визначення митної вартості згідно з положеннями ст.64 МКУ, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органом доходів та зборів митній вартості, а саме: митна вартість товару визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості 2ґ резервний метод, скоригована до рівня ЕМД №№ UA500060/НОМЕР_1 від 04.12.17, UA110040/2017/007501 від 26.12.2017, UA110040/2018/000299 від 18.01.2018- дівін Аджарі - 3 роки 7,75 дол. США/літр чистого 100% спирту, дівін Аджарі - 5 років 8,2 дол. США/літр чистого 100% спирту. Скоригована середня митна вартість товару складає 8,1693 дол. США за літр чистого 100% спирту.
В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Згідно п.1.2 договору поставки від 02.01.2018 №1, найменування, асортимент і кількість товару, а також строки поставки товару узгоджуються сторонами з урахування потреби покупця у заявках на виробництво та відвантаження продукції, що підписуються належним чином уповноваженими представниками обох сторін за формою, узгодженій сторонами.
Пунктом 3.2 договору поставки передбачено, що строки поставки товару узгоджуються сторонами у заявках на виробництво та відвантаження продукції, що підписуються належним чином уповноваженими представниками обох сторін.
Тоді як, заявки на виробництво та відвантаження продукції не надані до митного оформлення.
Необхідність надання цих заявок обумовлена розбіжностями обов`язкових документах, поданих до митного оформлення, - додатку №1(специфікації) до Договору поставки та інвойсом, зокрема в асортименті та найменуванні товару.
Так, згідно Додатку №1 (специфікації) передбачено постачання десяти видів алкогольної продукції, в тому числі: коньяк ординарний три зірочки Жан-Жак у пляшках місткістю по 0,5 л та 0,25 л, коньяк ординарний чотири зірочки Жан-Жак у пляшках місткістю по 0,5 л та 0,25 л, коньяк ординарний п`ять зірочок Жан-Жак у пляшках місткістю по 0,5 л та 0,25 л, коньяк ординарний три зірочки ADJARI у пляшках місткістю по 0,5 л та 0,25 л, коньяк ординарний п`ять зірочок ADJARI у пляшках місткістю по 0,5 л та 0,25 л.
Зважаючи на те, що в інвойсі від 25.01.2018 № 16 зазначений товар дівін три роки ADJARI та дівін п`ять років ADJARI, декларантом не в повному обсязі надано до митного оформлення документи, які стосуються оцінюваного товару.
Позивач помилково посилається на лист Продавця (компанії ІМ EURO-ALCO SRL) від 19.02.018 № 19/02 та лист ПАТ Перший Український міжнародний банк від 29.03.2018 № КНО-09.1.9.2/212 як на документи, що підтверджують проведення оплати за оцінювану партію товару, проте суд погоджується з доводами митного органу, та зазначає що вказані листи не можуть бути прийняті в якості банківських платіжних документів, інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару у розумінні пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 МК України.
Крім того, ці листи складені пізніше дати здійснення митного оформлення та не могли бути враховані посадовою особою митниці під час прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Відповідно до п. 2.4 Договору поставки оплата товару здійснюється наступним чином: 20% від суми кожної окремої партії товару на протязі 2 календарних днів з моменту узгодження заявки на виробництво та відвантаження продукції, 80% від суми кожної окремої партії товару не пізніше 2 календарних днів до дати відвантаження продукції.
До митного оформлення надано платіжне доручення від 16.01.2018 №6 на суму 69 052,00 доларів США. При цьому у графі Призначення платежу вказано, як передплата за контрактом №1 від 02.01.2018 .
Враховуючи умови оплати, вказані у пункті 2.4.1 Договору поставки, вартість оцінюваної партії товару не співпадає із сумою предоплати, що вказана в платіжному дорученні від 16.01.2018 №6.
Відповідно до пункту 2.3 Договору поставки загальна сума договору складається з сумарної вартості усієї кількості поставленого у відповідності до умов цього договору, яка зафіксована сторонами у товаросупровідних документах на товар.
Згідно пунктів 4,5 частини 2 статті 53 Митного кодексу України документи, що підтверджують вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, а також платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Так, у платіжному доручені від 16.01.2018 №6 відсутнє посилання на додаток (специфікацію) та інвойс, що унеможливлює його ідентифікацію з оцінюваною партією товару.
Крім того, відповідно до п.6.2 Договору поставки при прострочені оплати, продавець вправі вимагати від покупця оплату неустойки у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно оплаченої партії товару за кожен день прострочки.
У зв`язку з тим, що до митного оформлення декларантом не надана Заявка на виробництво та відвантаження продукції та невідома дата її узгодження, неможливо визначити, чи своєчасно проведена передоплата за товар.
Тобто, відсутність документів, що підтверджують здійснення Покупцем всіх платежів на користь Продавця, унеможливлюють підтвердження числового значення митної вартості імпортованих товарів.
Щодо наданої ТОВ Атлантіс Додаткової угоди № 2 від 06.02.2018 до договору поставки № 1 від 02.01.2018 р., якою вносяться зміни до умов договору на виробництво та продукції щодо вартості, строків і інших умов поставки, подання специфікацій, суд зазнчає наступне.
Доказів надання вищевказаного документу до митного органу під час процедури митного оформлення, в тому числі під час проведення процедури консультацій, позивачем не надан, відповідно вказаний документ не міг бути врахований посадовою особою митнимці під час прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Додатковою угодою від 06.02.2018 № 2, вносяться суттєві зміни та викладаються в новій редакції ті пункти Договору поставки, до яких у посадової особи митниці під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості виникли зауваження, зокрема це пункти 1.2, 2.1, 2.4.1, 2.4.2, 3.2, 3.2.1, 3.2.2.
Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до частини 5 статті 54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням пунктів 2, 3 статті 53 МК України, посадовою особою митниці зобов'язано декларанта протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності) наступні документи: - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За вказаних обставин митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, у звязку з чим, декларанта повідомлено, що згідно ч.6 ст.53 МКУ, декларант за власним бажанням може надати інші додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Проте, листом від 05.02.2018 №98/02, копія якого міститься в матеріалах справи, позивач повідомив митницю про неможливість надати додаткові документи. Вказане позивачем не заперечується. . А саме згідно вказаного листа зазначено, що підприємство не має можливості надати уточнюючу інформацію, яка запитувалась в протоколах.
Суд зазначає, що враховуючи результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за МД №110040/2018/000865 від 05.02.2018 року, невідповідність заявленого рівня митної вартості поняттю дійсної вартості згідно ГАТТ, ненадання документів згідно сформованого переліку, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно до ч. 6 ст. 54, ч.2. ст.58 МК України.
За результатами проведеного контролю співставлення митницею встановлено, що для проведення коригування митної вартості імпортованих товарів у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів (ст. 59 МКУ), митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у звязку з чим, відповідачем послідовно розглянута можливість застосування наступного методу визначення митної вартості.
За результатом контролю співставлення, в інформаційних ресурсах митних органів встановлено наявність інформації про митне оформлення товару, подібного оцінюваному товару, а саме скоригована до рівня ЕМД №№ UA500060/НОМЕР_1 від 04.12.17, UA110040/2017/007501 від 26.12.2017, UA110040/2018/000299 від 18.01.2018- дівін Аджарі - 3 роки 7,75 дол. США/літр чистого 100% спирту, дівін Аджарі - 5 років 8,2 дол. США/літр чистого 100% спирту. Скоригована середня митна вартість товару складає 8,1693 дол. США за літр чистого 100% спирту.
Доставка товару відбувалась на умовах FCA, тобто продавець здійснює передачу товару перевізнику чи іншій особі, вказаної покупцем, в обумовлене місце. Та зобов`язується завантажити товар на транспортний засіб перевізника.
Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України при визначені митної вартості до ціни, що була фактично сплачена додаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в наданих для митного оформлення документах виявлені неточності/розбіжності, тобто у відповідача були обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої митної вартості товару, вимога про надання додаткових документів у повному обсязі не виконана, а розбіжності не усунуті.
У висновку експерта визначена ринкова вартість алкогольної продукції, виготовленої IM EURO-ALCO SRL, разом з тим, поняття ринкової вартості не тотожно поняттю митної вартості, оскільки в останню включаються складові митної вартості, визначені частиною 10 статті 58 МКУ. Крім того, вказаний Висновок складений пізніше випуску товару у вільний обіг.
Виходячи з наведеного митний орган не мав підстав для підтвердження митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідачем обґрунтовано прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яким відкоригована митна вартість товару за резервним методом та винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, про коригування митної вартості товару при визначенні митної вартості товару, що імпортується позивачем, неможливо було застосувати методи 2а, 2б, так як у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, враховуючи положення ст. 59, 60, 61 Митного кодексу України. Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст. 62, 63 МКУ) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.
При цьому, у відповідності до частини 7 статті 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.
Таким чином, Митним кодексом України надано декларанту право надати протягом 80 днів з дня випуску товарів додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.
Як встановлено судом декларантом не було використано свого права у відповідності до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, та не було надано документів протягом дії гарантійних зобовязань, які б спростували рішення про коригування митної вартості товарів.
Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони можуть витребувати додаткові документи для перевірки правильності вказаної митної вартості товару у разі наявності підстав для сумніву, що вона визначена вірно.
Отже, митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання повинен надати лише належні документи, оскільки надання неналежних документів не може вважатись виконанням вимог митного органу щодо підтвердження митної вартості товару.
Ч.5 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не надані документи, які у розумінні вимог Митного кодексу України є необхідними та належними, а у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої митної вартості товару, митний орган, відповідно до митного законодавства, провівши процедуру консультацій з декларантом, правомірно відмовив в митному оформленні товару і скоригував митну вартість товару застосувавши другорядний метод визначення митної вартості резервний метод.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Атлантіс до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішення і картки відмови є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1