Справа № 333/6670/17
Суддя: Дмитрієва М. М.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6670/17
Провадження № 2-а/333/21/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Бараховій Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспекторів патрульної поліції другої роти третього батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенантів поліції ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнання бездіяльності Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції,-

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції другої роти третього батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенантів поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

12.12.2017 року позивачем заявлено клопотання про залучення співвідповідача інспектора патрульної поліції другої роти третього батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 та збільшення позовних вимог шляхом визнання дій інспекторів патрульної поліції другої роти третього батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенантів поліції ОСОБА_3, ОСОБА_4 незаконними.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

11.09.2017 року, приблизно о 14 годині 45 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Форд», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, по вул. Перемоги, був зупинений інспектором Калашнік Б.О. Під час розмови остання повідомила, що ОСОБА_1 був зупинений через порушення правил стоянки автомобілів на пішохідних переходах. На вимогу ОСОБА_3 ним було надано документи на керування та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, за наслідками перевірки якого було встановлено, що строк його дії сплив, на підставі чого інспектором було складено Постанову ЕАА №163178 від 11.09.2017 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. З постановою не згоден, оскільки вважає, що не повинен був предявляти стразовий поліс, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не складався, а автомобіль на пішохідному переході не стояв.

Просить постанову серії ЕАА №163178 від 11.09.2017 року про накладення адміністративного стягнення скасувати, визнати діїінспекторів патрульної поліції другої роти третього батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенантів поліції ОСОБА_3, ОСОБА_4 незаконними.

24.01.2018 року до суду надійшло заперечення відповідача ОСОБА_3, в якому зазначено, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобовязана мати при собі страховий поліс, який предявляється посадовими особами на вимогу. Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за факт відсутності або не предявлення для перевірки полісу обовязкового страхування. Обставини, вказані позивачем на вимогу своїх заперечень щодо складання постанови не виключають подію та склад адміністративного правопорушення. На підтвердження факту зупинки автомобіля на пішохідному переході та відсутністю полісу надало відеоматеріали. В задоволення позову просила відмовити у повному обсязі.

12.02.2018 року позивачем надано відповідь на відзив. Вказано, що надані відповідачем відеоматеріали мають значення як доказ лише після зясування всіх обставин справи та складання протоколу про адміністративне правопорушення, який відсутній. Окрім цього його автомобіль стояв на узбіччі, а знаки пішохідного переходу взагалі були відсутні.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2018 року заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Ярошенка А.Г. задоволено, справу передано до канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя для передачі іншому судді, визначеному в порядку ч. 1 ст. 31 КАС України.

12.02.2018 року справа надійшла у провадження судді Дмитрієвої М.М. на підставі повторно автоматичного розподілу судової справи між суддями.

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Дмитрієва М.М. ухвалою від 13 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийняла до свого провадження, визначила проводити розгляд справи в порядку загального провадження та призначила судове засідання по справі.

03.03.2018 року до канцелярії суд надійшла заява від ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в якій позивач зазначив в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції та просить суд визнати бездіяльність Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції.

Від департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1, в якій відповідач зазначає, що не згоден з позовом з наступних підстав.

Позивач не погоджується з постановою ЕАА №163178 від 11 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та просить її скасувати. Відповідно до пояснень інспектора роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП ОСОБА_3 11 вересня 2017 року спільно з ОСОБА_4 під час несення служби у складі автопатруля було візуально виявлено транспортний засіб «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_2, який здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив вимоги п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України. Водій транспортного засобу, побачивши автомобіль патрульних, сів за кермо вищевказаного автомобіля та почав рух. Керуючись п.1., ч.І., ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", в якому наголошується, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі - якщо водій порушив правил дорожнього руху України, було прийнято рішення про зупинку автомобіля «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1. Зупинившись, вийшовши з службового автомобіля, підійшовши до транспортного засобу за кермом якого знаходився позивач, представившись згідно ч.З ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», була наголошена причина звернення, а саме те, що водій порушив Правила дорожнього руху, здійснивши зупинку на пішохідному переході.

Згідно ч. І, п.2, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» були підстави для перевірки документів особи, а саме: Поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках - якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п.2.4. "а" ПДРУ, в якому наголошується наступне: «На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред'явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Під час перевірки документів позивач надав інспектору поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який станом на 11.09.2017 року втратив чинність.

У позовній заяві Позивач посилається на ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» та стверджує, що: «у поліції були відсутні підстави зупинки авто та порушений порядок перевірки наявності поліса».

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Посилання Позивача на положення ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не може свідчити про відсутність в інспектора патрульної поліції повноважень для здійснення перевірки наявності у водія полісу обов'язкового страхування.

Так, пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. В той же час, пунктом 21.3 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. Тобто, вказаною нормою права визначено обов'язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред'явлений посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. При цьому, п.21.3 ст.21 Закону не вказує на те, що поліс страхування може бути пред'явлений на вимогу повноважної особи лише у випадку складання нею протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Визначені пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави контролю за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є вичерпними, оскільки вказаний Закон не є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері безпеки руху та визначає повноваження підрозділів Національної поліції в цих правовідносинах. П.21.2 ст.21 Закону, як закону, що регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено додаткові повноваження підрозділів Національної поліції щодо контролю за наявністю полісу обов'язкового страхування у такому випадку, як складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо- транспортних пригод.

Про вказану правову позицію, свідчать і внесені законодавцем зміни до ч. І ст.126 КУпАП попередня редакція якої: «Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне накладення штрафу ....», була змінена: «керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу ...». Тобто, ч. І ст. 126 КУпАП, в редакції яка діяла на час прийняття відповідачем оскарженої постанови, передбачала відповідальність за сам факт відсутності або не пред'явлення для перевірки полісу обов'язкового страхування, без такої умови, як «у випадках, передбачених законодавством».

Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Враховуючи вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, КУпАП відносно нього була винесена постанова у справі про таке правопорушення.

З огляду на викладене вважають, що оскаржувана позивачем постанова серії ЕАА №163178 від 11.09.2017 року у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно нього винесена правомірно, з дотриманням вимог ст. 7, 27, 33, 38, 222, 283, 285 КУпАП та є такою, що скасуванню не підлягає.

За клопотанням позивача у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5, яка пояснила, що є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 11 вересня 2017 року їй необхідно було відвідати кілька місць, у звязку з чим вона попросила брата відвести її. Вони підїхали к колишній будівлі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Зупинили транспортний засіб, зробили всі свої справи та відїхали. Раптом вони почули звук сірени та побачили поліцейський транспортний засіб, яка їхала за ними. Вони зупинилися, до них підійшли поліцейські, зазначивши, що вони зупинилися у недозволеному місці та попросили документи водія. ОСОБА_1 дав поліцейським всі документи, окрім страхового полісу. після цього ОСОБА_1 поліз в бар дачок, звідки дістав новий страховий поліс та показав сестрі. На її питання, чому він цей поліс не показав поліцейським, позивач відповідача, що вваж є, зупинку незаконною, а він не хочу предявляти їй дійсний страховий поліс. Після цього вони поїхали далі, згодом повернувшись для того, щоб зробити фотографії та зняти відео.

Крім того, за клопотанням позивача у судовому засіданні були оглянуті ксерокопії фотокарток та відеозапис місця зупинки.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно постанови серії ЕАА № 163178 від 11.09.2017 року, винесеною інспектором патрульної поліції другої роти третього батальйону Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі ОСОБА_3, водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_1, керував транспортним засобом без поліса, чим порушив п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов'язків передбачених законом, а отже вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача щодо складення та винесення оскаржуваної постанови задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 163178 від 11.09.2017 року, то суд зазначає наступне.

Частиною 1 статі 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п. 2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п 15.9 (г) ПДРУ зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги у русі.

Оскільки правопорушення мало місце, а відповідно до ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 6 КУпАП органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі - високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ПДР України, а саме пунктів:

1.3.Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

1.4.Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

1.5.Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

1.9. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Водій транспортного засобу, побачивши автомобіль патрульних, сів за кермо вищевказаного автомобіля та почав рух. Факт вчинення позивачем правопорушення зафіксовано на відео реєстратор, що використовується в діяльності патрульної поліції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», в якому наголошується, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі - якщо водій порушив правил дорожнього руху України, було прийнято рішення про зупинку автомобіля «Форд Фокус», державний реєстраційний знак НОМЕР_2.

Зупинившись, вийшовши з службового автомобіля "Тойота Приус ", підійшовши до транспортного засобу за кермом якого знаходився ОСОБА_1, представившись згідно ч. З ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», була наголошена причина звернення, а саме те, що водій порушив ПДРУ, здійснивши зупинку на пішохідному переході.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» були підстави для перевірки документів особи, а саме: поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках - якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п.2.4. "а" Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: "На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред'явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Під час перевірки документів позивач надав інспектору поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який станом на 11.09.2017 року втратив чинність, чого не заперечує і сам позивач ОСОБА_1

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Так, пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

В той же час, пунктом 21.3 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, вказаною нормою права визначено обов'язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред'явлений посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. При цьому, п.21.3 ст.21 Закону не вказує на те, що поліс страхування може бути пред'явлений на вимогу повноважної особи лише у випадку складання нею протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Визначені пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави контролю за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є вичерпними, оскільки вказаний Закон не є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері безпеки руху та визначає повноваження підрозділів Національної поліції в цих правовідносинах.

П. 21.2 ст. 21 Закону, як закону, що регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено додаткові повноваження підрозділів Національної поліції щодо контролю за наявністю полісу обов'язкового страхування у такому випадку, як складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо - транспортних пригод.

Про вказану правову позицію, свідчать і внесені законодавцем зміни до ч. 1 ст. 126 КУпАП, попередня редакція якої: «Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне накладення штрафу ....», була змінена: «керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу ...».

Тобто, ч. 1 ст. 126 КУпАП, в редакції яка діяла на час прийняття відповідачем оскарженої постанови, передбачала відповідальність за сам факт відсутності або не пред'явлення для перевірки полісу обов'язкового страхування, без такої умови, як «у випадках, передбачених законодавством».

Щодо пояснень свідка ОСОБА_5, суд відноситься до них критично у звязку з наявністю родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та свідком.

Крім того, судом не приймаються як належні та допустимі докази фотокартки та ксерокопії фотокарток, надані позивачем, оскільки на них відсутня дата та час коли вони зроблені, а відтак неможливо їх ідентифікувати.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог в цій частині без задоволення.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В частині вимог про визнання бездіяльності Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції суд відмовляє, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, якою визначено повноваження суду в зазначеній категорії справ, визнання бездіяльності субєкта владних повноважень не передбачено.

Крім того, слід підкреслити, що позивачем не зазначеною якою саме він просить суд визнати бездіяльність відповідача.

Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспекторів патрульної поліції другої роти третього батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенантів поліції ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнання бездіяльності Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України складання тексту рішення у повному обсязі відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва