Справа № 428/5152/18
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/5152/18
Провадження №2-а/428/167/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Луганській області старшого лейтенанта поліції Борецького Микити Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови серія ВР №096217 від 04.05.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Луганській області старшого лейтенанта поліції Борецького М.М. про визнання протиправною та скасування постанови серія ВР №096217 від 04.05.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи вимоги тим, що 04.05.2018р. відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №096217 за порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме керував т/з Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_2, 04.05.2018р. о 12-00год. в м. Сєвєродонецьк по пр. Космонавтів, буд. 17 за відсутності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 (ґ) ПДР України. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач не дослідивши повно і об'єктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУпАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача ОСОБА_1 та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці, внаслідок чого позивач ОСОБА_1 був позбавлений об'єктивного та всебічного розгляду справи. Тому, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду і просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №096217 від 04.05.2018р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач інспектор взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Луганській області старший лейтенант поліції Борецький М.М. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав прохання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалами справи встановлено, а сторонами не оскаржується, що інспектором взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Луганській області старшим лейтенантом поліції Борецьким М.М. постановою серії ВР №096217 від 04.05.2018р. у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, до позивача ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн., оскільки ним о 12-00год. було встановлено порушення вимог п. 2.1 (ґ) ПДР України, а саме ОСОБА_1 в м. Сєвєродонецьк по пр. Космонавтів, буд. 17, керував т/з Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_2, за відсутності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З відеозапису файлів, записаних на dvd-r дисках Verbatim, що знаходиться в матеріалах справи та відтворених у судовому засіданні суду першої інстанції, судом встановлено, що з відеозаписів «», «0», «» вбачається, що 04.05.2018р. працівниками патрульної поліції, у тому числі інспектором взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Луганській області старшим лейтенантом поліції Борецьким М.М., було зупинено транспортний засіб Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 по пр. Космонавтів, буд. 17 в м. Сєвєродонецьк Луганської області з причини встановлення факту відсутності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, водій ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції надав посвідчення водія, а щодо полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів пояснив, що оскільки він учасник бойових дій (пред'явивши працівникам поліції відповідне посвідчення), то він звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне.

Матеріалами справи судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САК №587424, виданого ВРЕВ м. Сєвєродонецьк при УДАІ УМВС України в Луганській області, легковий автомобіль Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_2 червоного кольору належить ОСОБА_3, має право керування також ОСОБА_1. Відповідно до копії посвідчення серія УБД №168650, виданого 21.12.2015р. Державною службою України з надзвичайних ситуацій, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1. (ґ) Розділу 2 «Обов'язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.12.2014р. №7-рп/2014, в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, відповідачем не доведено, що у діях позивача ОСОБА_1 04.05.2018 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. Більш того, в порушення встановлених законодавством норм інспектор взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Луганській області старший лейтенант поліції Борецький М.М. не звернув увагу на пред'явлене ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій, яке у відповідності до чинного законодавства України підтверджує його статус та певні правові гарантії, зокрема звільнення від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, і виніс оскаржувану постанову, що є порушенням прав позивача ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, викладені ОСОБА_1 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а отже адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Луганській області старшого лейтенанта поліції Борецького М.М. про визнання протиправною та скасування постанови серія ВР №096217 від 04.05.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності, підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 194, 229, 241-246, 286, 292-293, 295, 297 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Луганській області старшого лейтенанта поліції Борецького Микити Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови серія ВР №096217 від 04.05.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Луганській області старшого лейтенанта поліції Борецького Микити Михайловича у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №096217 від 04.05.2018р. про притягнення ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1., і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 03.06.1997р.) до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн..

Закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1., і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 03.06.1997р.) на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП за відсутності складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя