Справа № 812/974/17
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/974/17

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Якимчук В.В.,

та

представників сторін:

від позивача - Горболіса О.А.,

від відповідача - Гламаздіна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 812/974/17 за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників ДФС про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень - рішень від 09 березня 2017 року № , № , -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (далі - Позивач) до Дніпропетровського управління Офісу великих платників ДФС (далі - Відповідач) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень - рішень від 09 березня 2017 року № , №.

В обґрунтування позову зазначив, що з прийнятими Відповідачем рішеннями не згоден, оскільки висновки, зазначені в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам, отримане від постачальника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» дизельне пальне підвищеної якості (євро) марки Г вид II, в подальшому використовувалось безпосередньо у господарській діяльності Позивача та були понесені витрати у розмірі 2642669,90 грн, у т.ч. ПДВ 440444,98 грн на його придбання.

Стверджував, що операції з придбання у зазначеного постачальника пального є економічно обґрунтованими і необхідними враховуючи інтереси господарської діяльності Товариства їх реальність підтверджується належними первинними документами.

Як додаткові підстави реальності господарської операції та фактичного постачання товарів послався на рішення Господарського суду Харківської області від 02.02.2015 у справі 922/5563/14.

Також зазначив, що відсутній вирок у кримінальній справі у відношенні ТОВ «ГАЗУКРАНА-2020» за ознаками статті 212 КК України - ухилення від сплати податків.

Стверджував, що контрагент декларував свої податкові зобов'язання з податку на додану вартість та податок на прибуток та сплачував їх відповідно до норм Податкового кодексу України. Податкова накладна від 21.01.2014 № 175 та податкова накладна від 14.02.2014 № 77 були включені до складу податкового кредиту Позивача в деклараціях з ПДВ за лютий, березень 2014 року (№ ), а реєстрація платника податку на додану вартість ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» анульовано за ініціативою податкового органу 01.06.2014.

Стверджував, що викладені в акті обставини розслідування за кримінальним провадженням відносно посадових осіб контрагента стосуються фактів розслідування привласнення скріпленого газу та не стосуються дизельного пального, яке закуповувалось Позивачем. За думкою Позивача, показання директора підтверджують факти здійснення контрагентом операцій з пальним на території України.

Позивач вважає, що наведеними вище обставинами кримінального провадження не тільки не спростовується, а навіть підтверджується реальність здійснення господарських операцій із постачання контрагентом пального на території України.

Стосовно безоплатно отриманого товару та завищення витрат, зазначив, що товар, від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», був отриманий Позивачем на підставі договору поставки/купівлі-продажу, який передбачає компенсацію вартості товарів. Розрахунки по Договору проведені в повному обсязі. У зв'язку із чим товар не може вважатись безоплатно наданим або безповоротною фінансовою допомогою в розумінні норм податкового законодавства, відповідно не було законодавчо визначених підстав вартість отриманого товару включати до доходів.

Стверджував, що податковий орган не заперечує факту товарності господарської операції між ПРАТ «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», а також те, що товарно-матеріальні цінності були поставлені та доставлені на територію ПРАТ «КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ», в повному обсязі були оплачені та використані у власній господарській діяльності, наявні всі первинні документи, які дані обставини підтверджують.

07.08.2018 Відповідач подав заперечення на позов (т.1 а.с. 124-129) з додатками т.1 а.с. 130-184), у яких зазначив, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки Позивача за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 було складено акт від 22.02.2017 №10/28-10-46-12-32363486. В акті відображені порушення позивачем пунктів 135.1, 135.2, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України в наслідок чого завищено від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2014 рік на суму 7056288 грн. Також зазначені порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в наслідок чого завищено податковий кредит на загальну суму 648192 грн, у тому числі за лютий 2014 року на суму 207747 грн, березень 2014 року на суму 440445 грн, що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплачується до державного бюджету (рядок 25) по податковим деклараціям з ПДВ за лютий та березень 2014 року на загальну суму 648192,00 грн.

Стверджував, що перевірка питання щодо суми не віднесеної до складу витрат у 2014 році у розмірі 73 825,39 грн, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, а також її вплив на податок на прибуток підприємства по взаємовідносинах з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020», по якому виявлено порушення у січні - лютому 2014 року, буде досліджено в ході перевірки до питань якої увійде формування витрат у цілому по ПрАТ «Краснодонвугілля».

Зазначив, що підставою до таких висновків послугувало встановлення відсутності реальності здійснення господарських відносин між Позивачем та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020» за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, що в свою чергу виключає правомірність визначення платником податкового кредиту та витрат за такими операціями, незважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, та сплати за отриманий товар. Під час проведення перевірки були досліджені надані до перевірки копії первинних та інших документів та встановлено, що документи хоча й відповідають формальним ознакам, проте не відображають реального руху активів між учасниками господарських операцій, тобто є недостовірними.

У зв'язку із виявленими порушеннями винесені податкові повідомлення-рішення від 09.03.2017 № про сплату 648192,00 грн з податку на додану вартість та 324096,00 грн застосованої штрафної (фінансової) санкції, від 09.03.2017 № за завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 7056288,00 грн (збитки).

Стверджував, що ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020» зареєстроване у АРК Крим, за адресою «масової» реєстрації фірм, а саме АР Крим, м. Сімферополь вул. Чехова, буд 19 та було створене з метою участі у «тіньових» схемах та проведення незаконних операцій з переведення грошових коштів у готівку. Зазначене підприємство фактично за адресою реєстрації не знаходиться, на підприємстві відсутні виробничі потужності, складські приміщення, транспорт та працевлаштовані робітники. Посадові особи за місцем реєстрації не знаходяться.

На підтвердження позиції послався на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова (справа № 646/3810/15-к, провадження № 1-кп/646,02/2015) від 09.04.2015 яким засновника та директора ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 205 КК України.

Із посиланням на вирок зазначив, що на виконання заздалегідь розробленого плану вчинення злочинних дій наприкінці 2011 року, ОСОБА_4, знаходячись у приміщенні офісу, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ганни, 32, вступив у злочинну змову із ОСОБА_3, схиляючи останнього до придбання, з метою прикриття у подальшому незаконної діяльності, юридичної особи, а саме: товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗУКРАЇНА-2020». За придбання вказаного суб'єкту господарювання ОСОБА_3 було визначено винагороду у розмірі 500 доларів.

При цьому ОСОБА_3 усвідомлював, що не має необхідних морально-ділових якостей та фінансових можливостей для здійснення підприємницької діяльності, що як засновник товариства та як службова особа не матиме відношення до діяльності цього підприємства та управління ним, а його роль полягатиме виключно в прикритті незаконної діяльності.

Далі невстановлена слідством особа за невстановлених слідством обставинах, за попередньою згодою ОСОБА_3, використовуючи надані останнім паспорт і довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, підготувала протокол № 2 загальних зборів ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» від 17.11.2011, згідно з яким попередній його засновник ОСОБА_5 вийшов зі складу учасників товариства та був звільнений з посади його директора. При цьому ОСОБА_3 введено до складу учасників товариства та здійснено купівлю-продаж (відступлення) частки в статутному фонді. В подальшому зміна власника була засвідчена нотаріусом.

Таким чином, Червонозаводський суд м. Харкова ухвалив ОСОБА_3, визнати винним у вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 205 КК України.

Із посиланням на зазначений вирок, вимоги статей 113, 117, пункт 4 статті 145 Господарського кодексу України, пункт 44.1. статті 44 Податкового Кодексу України та особисті визнання ОСОБА_3 стверджував, що не виконання ним функцій, покладених згідно зі статутом підприємства (учасника та директора), не вчинення дій щодо управління ТОВ «ГАЗУКРАІНА-2020» призвело до внесення недостовірних даних до установчих документів товариства (з 17.11.2011 до теперішнього часу), первинних документів, податкових накладних, даних бухгалтерського обліку та податкової звітності.

Стверджував, що встановлений судом у кримінальній справі факт перереєстрації ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» на ОСОБА_3, з метою ведення «фіктивного підприємництва», відповідальність за яке доведена та підпадає під ознаки злочину, передбаченого частиною другою статті 205 КК України, подальші дії щодо виведення зі складу засновників ОСОБА_3 та введення ОСОБА_6, з відповідною заміною керівництва на ОСОБА_6, не мають правових наслідків щодо реальності проведення господарських операцій та достовірності даних первинних документів (за період з травня 2013 року по теперішній час).

Тобто, ПрАТ «Краснодонвугілля» включено до складу витрат та податкового кредиту вартість товарів на підставі документів (акти передачі-приймання, видаткові накладні тощо), що не мають статусу первинних документів у розумінні Закону № 996, тому не підтверджують факти здійснення господарських операцій.

Стверджував, що юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції. На підставі наявного вироку суду відносно керівника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020», Відповідач встановив, що відсутнє реальне постачання дизельного палива по ланцюгам придбання/продажу, відповідно мають місце факти внесення неправдивих відомостей до паперових носіїв за формою первинних документів в частині підпису посадової особи зі сторони постачальника ТМЦ, та відповідно змісту задекларованих підприємствами господарських операцій.

Стверджував, що паперові носії за формою первинних документів, на підставі яких ПрАТ «Краснодонвугілля» відображено витрати, складені в порушення вимог чинного законодавства України, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Всі надані до перевірки документи було проаналізовано та задокументовано в повному обсязі. Детальний опис документів та зазначених в них реквізитів наведено у додатках до акту перевірки №3.1-3.2.

Із посиланням на акт перевірки зазначив, що під час перевірки встановлено, що всі первинні документи, що надають права для формування витрат та податкового кредиту, складені та підписані особами у відношенні яких є вирок Червонозаводського суду м. Харкова від 09.04.2015 за ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України відповідно є дефектними.

Висновки про безоплатне отримання товару та завищення витрат по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020», Відповідач обґрунтовував посиланням на вимоги статей 135, 137 ПКУ, фактичним отриманням дизельного пального від невстановленої особи при оприбуткуванні та розрахунках на підставі паперових носіїв інформації, що не відповідають вимогам до первинних бухгалтерських документів з наступним використанням у діяльності підприємства.

Стверджував, що перевіркою встановлена відсутність поставки товару на адресу ПрАТ «Краснодонвугілля» саме від ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020», та встановлено, що товар (дизельне паливо) у період січень - лютий 2014 року було отримано від іншої невстановленої особи (осіб).

Саме тому товар (дизельне паливо) у період січень - лютий 2014 року є безоплатно отриманим та підлягає оподаткуванню відповідно до пункту 137.10 ПК України. Таким чином, первинна документація щодо здійснених господарських операцій з контрагентом є така, що не містить достовірної інформації та не несе в собі доказової сили.

Свою правову позицію Відповідач у тому числі обґрунтовував посиланням на статтю 44, 138, 139 ПК України, статтю 142 ГК України.

Стверджував, що Позивач на порушення п.138.2 ст. 138, п. п. 139.1.9 139.1 ст. 139 ПК України завищив собівартість на загальну суму 3167135,34 грн, в тому числі 2014 рік на суму 3167135,34 грн, у зв'язку з включенням до їх складу витрат взаємовідносинам із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020», по яким встановлено відсутність реально вчинених господарських операцій та дефектність первинних документів.

На підтвердження своєї позиції послався на судову практику Вищого адміністративного суду України від 07.04.2015 по справі № 804/441/14, К/800/41231/14 та наведена у рішеннях від 07.04.2015 у справі № 804/441/14, від 27.11.2013 у справі №К/800/39630/13, від 12.02.2014 у справі № К/800/42298/13, від 26.03.2014 у справі №К/9991/28864/11, від 02.02.2016 у справі № 808/6856/14 (К/800/40944/15)

11.07.2018 від Позивача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі у зв'язку із необхідністю надання часу для надання додаткових доказів (т.1 а.с. 112).

Ухвалою суду від 13.07.2018 провадження по справі було зупинено до 15.08.2017 (т.1 а.с. 114-115).

15.08.2017 провадження у справі було поновлено (т.1 а.с. 196).

14.08.2017, 18.08.2017 від сторін надійшли клопотання про зупинення провадження у справі (т.1 а.с. 191, 193)

Ухвалою суду від 15.08.2017 клопотання сторін було задоволено, провадження у справі зупинено до 06.09.2017 (т.1 а.с. 198).

06.09.2017 провадження у справі було поновлено. (т.1 а.с. 208).

06.09.2017 за клопотанням Позивача (т.1 а.с 209-210), проти якого не заперечував Відповідач, було призначено судово-економічну експертизу до проведення якої провадження у справі було зупинено (т.1 а.с. 229-230).

19.01.2018 на виконання клопотання експерта Позивачем надані додаткові документи (т.3 а.с. 1-180).

06.11.2017 на виконання вимог судового експерта Позивач надав додаткові документи (т.2 а.с. 1-203).

23.02.2018 Позивачем на виконання клопотання судового експерта надані додаткові документи (т.4 а.с. 1-а-254, т.5 а.с 1-165).

13.03.2018 до суду надійшов висновок судово економічної експертизи № 185/26 від 12.03.2018 з додатками (т. 5 а.с. 167-177, далі - висновок експертизи № 185).

Ухвалою суду від 28.03.2018 провадження у справі було поновлено, вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загально позовного провадження, підготовче засіданні призначено на 28.03.2018 (т.5 а.с. 209).

28.03.2018 за клопотання сторін провадження у справі було зупинено, сторонам надавався час для примирення, (т.5 а.с. 212).

25.04.2018 провадження у справі було поновлено (т.5 а.с. 217).

25.04.2018 Відповідач надав додаткові пояснення, у яких зазначив, що не погоджується із висновками судової експертизи та просив її не враховувати (т. 5 а.с .218).

У судовому засіданні 25.04.2018 Позивач надав додаткові докази, зокрема судову практику, додаткову угоду та специфікацію на дизельне пальне (т. 5 а.с. 224-240, т. 6 а.с. 1-17).

25.04.2018 Відповідач також надав судову практику яка на його думку спростовує доводи позивача. (т. 5 а.с. 241-252).

25.04.2018 було задоволено клопотання сторін наданий час для примирення провадження у справі зупинено (т. 6 а.с. 29).

29.05.2018 Позивач надав додаткові пояснення у яких з додатками - документальним відображенням господарських операцій (т. 6 а.с 31-33).

01.06.2018 Відповідач надав податкову декларацію із розшифровкою податкових зобов'язань та вирок суду (т. 6 а.с. 36-45).

05.06.2018 провадження у справі було поновлено (т.6 а.с. 47). Відповідачем була надана податкова звітність Позивача та розшифровка податкових зобов'язань (т.6 а.с. 48-57).

Відповідачем була надана судова практика разом із службовою запискою про витребування протоколу № 2 від 17.11.2011 з відміткою про відсутність відповіді на службову записку (т.6 а.с. 58, 61-77).

Таким чином, Відповідач не надав документ, на який посилався в поясненнях.

06.06.2019 Відповідач надав додаткові пояснення с приводу дефектності первинних документів Позивача. (т.6 а.с. 84-90).

Ухвалою суду від 06.06.2018 задоволено клопотання сторін провадження у справі зупинено, сторонам наданий час для примирення до 03.07.2018 (т.6 а.с. 92).

03.07.2018 Позивач надав додаткові пояснення стосовно транспортування та якості дизельного пального разом з документами про транспортування спірного вантажу, та податкові накладні (т.6 а.с. 97-101, 110-111).

З метою з'ясування статусу контрагента Позивача судом був зроблений витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.6 а.с. 102-107).

03.07.2018 за клопотанням сторін підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду (т. 6 а.с 109), провадження у справі за клопотання сторін було зупинено до 24.07.2018 (т. 6 а.с 121).

20.07.2018 Відповідачем направлені додаткові докази: податкова накладна №№ 175, 77 та вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/898/17 (т.6 а.с. 125-182).

30.07.2018 Відповідачем направлені додаткові пояснення (т. 6 а.с. 201 -205).

В судовому засіданні представник позивача додатково до обставин зазначених у позові пояснив, що підстави та порядок проведення перевірки не оскаржує, але з висновками Відповідача не згоден оскільки останній не врахував всіх обставин, не дослідив фактичну наявність господарських операцій, отримання дизельного пального за договором, його оплату та використання в господарський діяльності.

На підтвердження своєї позиції додатково послався на рішення Господарського суду Харківської області від 02.02.2015 у справі 922/5563/14 та висновок судової економічної експертизи № 185/26.

Стверджував, що вирок у кримінальній справі стосується лише взаємовідносин ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» по договору № 14 4260 /12 від 22.08.2012 та не стосується договору від 04.03.2013 № 137/13 на підставі якого здійснювалась спірна господарська операція. Також пояснив, що складені в межах зазначеного договору видаткова накладна від 14.02.2014 № 320, податкова накладна від 21.01.2014 № 175 та від 14.02.2014 № 77, залізнична накладна від 14.02.2014 № 40536690 не досліджувались у кримінальній справі.

Вважав, що у Відповідача не було підстав взагалі застосовувати штрафні санкції оскільки господарська операція була реальною, але навіть у разі розрахунку Відповідач не мав правових підстав одну й ту саму суму (за виключенням ПДВ) двічі вносити до податкового повідомлення рішення.

Стверджував, що в Акті перевірки Відповідачем, всупереч нормам Податкового кодексу України, було двічі донараховано Позивачу одну й ту ж суму по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» Донараховано доходи на суму 3889152,88 грн з ПДВ (сума, сплачена за Товар) зменшено витрати на суму 3167135,00 грн (без ПДВ). Тобто таж сума але без ПДВ.

Таким чином, Відповідачем було донараховано Позивачу 7056288,00 грн податку на прибуток.

Вважав посилання Відповідача на вирок відносно ОСОБА_3 безпідставним, оскільки останній лише підписав договір, фактично під час здійснення операції з 06.07.2013 року директором був ОСОБА_6, який і підписував документи з приводу фактичного виконання угоди. На підтвердження зазначеної позиції надав засновницькі документи (т.2 а.с. 2-14). Під час розгляду кримінальної спірні правовідносини не досліджувались, при цьому вважає, що реальність операцій підтверджена рішенням господарського суду.

Також зазначив, що висновком судової економічної експертизи від 12.03.2018 №185/26 по адміністративній справі № 812/974/17 не підтверджено висновки Відповідача, відображені в акті перевірки стосовно порушення норм податкового законодавства по взаємовідносинам ПрАТ «Краснодонвугілля» з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Стверджував, що доводи Позивача, викладені в позовній заяві є цілком обґрунтованими, а позовні вимоги - законними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач в судовому засіданні до обставин, зазначених у відзиві на позов та письмових пояснень додатково зазначив, що під час перевірки в повній мірі не досліджувалось хто був керівником ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» після підписання договору.

Також зазначив, що був протокол від 17.11.2017 № 2 на підставі якого ОСОБА_3 визнавався директором, але не може надати протокол оскільки йому в свою чергу не зважаючи на доповідну записку не надали протокол уповноважені особи ДФС. Під час перевірки досліджувався вирок відносно ОСОБА_3, який підписував договір. В судових засіданнях 24.07.2018, 31.07.2018 послався також на вирок відносно наступного керівника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» ОСОБА_6, який підписував документи на виконання угоди укладеної ОСОБА_3, що на його думку свідчить про фіктивність діяльності контрагента Позивача. Також пояснив, що у тотожних спірних правовідносинах суди підтримують позицію податкового органу та надав відповідну практику.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд виходить з такого.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів

Відповідно до статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно із статтею 108 КАС України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, враховуючи предмет та обставини спору для виконання вимог статті 242 КАС України в даній справі, суд досліджує питання правомірності призначення перевірки, оцінює висновки Відповідача зазначені в акті перевірки з урахуванням наявних у останнього повноважень, наданих сторонами документів, у тому числі приймає до уваги обставини зазначені у вироку суду.

Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» (далі - Товариство) є юридичною особою, яка обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців за кодом 32363486 і перебуває на обліку як платник податків у Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників ДФС (далі СДПІ) (т.1 а.с. 130-131, т. 2 а.с. 2-38).

На підставі наказу СДПІ від 06.02.2017 № 207 у період з 20.02.2017 по 21.02.2017 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020» за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Позивач не оспорює підстави проведення перевірки.

За результатами перевірки уповноваженими особами Відповідача складено Акт від 22.02.2017 № 10/28-10-46-12-32363486 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА 2020» () за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 (далі - Акт № 10, т.1 а.с. 12-56, 132-177).

В акті № 10 зазначено про порушення Позивачем п. 135.1, п. 135.2, п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України в наслідок чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податку на прибуток за 2014 рік на суму 7056288,00 грн. Також зазначено про порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 648192,00 грн. у тому числі за лютий 2014 року на суму 207747,00 грн за березень 2014 року на суму 440 445,00 грн.

На підставі Акту перевірки СДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.03.2017 № за яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 972288,00 грн, з яких 648192,00 грн - податкове зобов'язання з податку на додану вартість, 324096,00 грн - штрафні (фінансові) санкції (т.1 а.с. 57, розрахунок 58), та податкове повідомлення-рішення від 09.03.2017 № за яким зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 7056288,00 грн (т.1 а.с. 59).

Зазначені податкові повідомлення є предметом спору у справі.

До висновків про порушення Позивачем норм податкового законодавства Відповідач дійшов на підставі такого.

За 2014 рік ПрАТ «Краснодонвугілля» задекларовано доходи, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування , витрати в сумі ,00 грн з яких собівартість товарів ,00 (т.3 а.с. 18-19)

В акті № 10 зазначено, що перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, в частині взаємовідносин з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020», встановлено завищення витрат за 2014 рік на загальну суму 3167135,00 грн.

Інформація про зобов'язання з ПДВ відображена у відповідній декларації та не містить зауважень з боку учасників (т. 3 а.с. 30-50).

В акті № 10 зазначено, що до складу витрат в декларацію з податку на прибуток за 2014 рік ПрАТ «Краснодонвугілля» по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020» було включену суму не у повному обсязі. Згідно наданих пояснень підприємством не включено до складу витрат суму 73825,39 грн, які мають стати предметом дослідження іншої перевірки.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа №646/3810/15-к, провадження №1-кп/646,02/2015) 09.04.2015 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 205 КК України, який є засновником та директором ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020»

На підставі зазначеного вироку Відповідач дійшов висновку, що надані для перевірки паперові носії за формою первинних документів та наведені в них відомості вважаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, та, відповідно, не можуть бути підставою для відображення в податковому обліку витрат. Тому ПрАТ «Краснодонвугілля» не мало права на відображення в податковому обліку наслідків таких операцій.

Також Відповідач зазначив, що в ході перевірки встановлено, що надані до перевірки документи хоча й відповідають формальним ознакам, проте не відображають реального руху активів між учасниками господарських операцій, тобто є недостовірними.

За період з 01.01.2014 по 31.12.2014 ПрАТ «Краснодонвугілля» задекларовано від'ємне значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності у сумі ,00 грн (р.07).

На пропозицію суду Відповідач не надав розрахунку ППР від 09.03.2017 №, лише навів розрахунок в поясненнях та запереченнях.

Червоною стрічкою в акті № 10, запереченнях Відповідача, та його поясненнях у судовому засіданні, проходить твердження останнього, що у зв'язку з тим, що вироком суду директора ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020» ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого частиною другою статті 205 КК України відповідно останній був лише формальним учасником та директором товариства, не виконував функцій, покладених на нього згідно статуту підприємства, не вчиняв дій щодо управління ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», не приймав участі у фінансово-господарській діяльності цього підприємства та не отримував від неї прибутку. Також в акті № 10 зазначено, що встановлений судом факт перереєстрації ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» на ОСОБА_3, з метою ведення «фіктивного підприємництва», відповідальність за яке доведена та підпадає під ознаки злочину, передбаченого частиною другою статті 205 КК України, подальші дії щодо виведення зі складу засновників ОСОБА_3 та введення ОСОБА_6, з відповідною заміною керівництва на ОСОБА_6, не мають правових наслідків щодо реальності проведення господарських операцій та достовірності даних первинних документів (за період з травня 2013 року по теперішній час).

Також як підстава дефектності первинних документів Позивача Відповідач зазначив переривання ланцюга постачання між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та контрагентами постачальниками.

В контексті вищенаведеної позиції Відповідача суд зазначає, що норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17, адміністративне провадження Також, наявність певної аналітичної інформації з інформаційних систем податкового органу або відомості, одержані від інших підрозділів податкової служби чи інших органів державної влади, можуть свідчити лише про наявність у податкового органу певних сумнівів, однак не доказують з достовірністю того факту, що в дійсності позивач не міг продати товар контрагентам.

Висновки Відповідача не можуть ґрунтуватися на податковій інформації по контрагентах позивача, та не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Крім того, як слідує із висновку Верховного Суду (постанова від 20.03.2018 у справі №804/939/16, адміністративне провадження №К/9901/376/17) податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Згідно із частиною шостою статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Червонозаводського суду м. Харкова від 09.04.2015 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 13.03.2015 між сторонами у особистості процесуального керівника - старшого прокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України Лупу А.К. та обвинуваченим ОСОБА_3.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчинені злочину, передбаченого частиною другою статті 205 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 51 000 (п'ятдесят одної тисячі) гривень 00 копійок.

У вироку зазначено, що ОСОБА_3, будучи лише формально учасником та директором товариства, не виконував функцій, покладених на нього згідно статуту підприємства, не вчиняв дій щодо управління ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», не приймав участі у фінансово-господарській діяльності цього підприємства та не отримував від неї прибутку.

Придбання (перереєстрація) на ім'я ОСОБА_3 ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» в органах державної влади, надання ксерокопій паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного податкового номеру, зразків його особистого підпису та вчинення інших дій пов'язаних із фіктивним підприємництвом надали можливість ОСОБА_8, ОСОБА_4 та іншим членам злочинної групи використовувати зареєстроване на ОСОБА_3 товариство для здійснення незаконної діяльності.

В першу чергу стосовно предмету спору вироком не встановлювалась вина посадових осіб Позивача та в межах кримінального провадження не досліджувалась спірна операція.

Згідно із статтею 205 КК України фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона, карається штрафом від п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ті самі дії, якщо вони вчинені повторно або заподіяли велику матеріальну шкоду державі, банкові, кредитним установам, іншим юридичним особам або громадянам, -

Таким чином, в розумінні статті 33 Карного кодексу України фіктивне підприємництво може створювати ідеальну сукупність злочинів. Будь який інший злочин ОСОБА_3 інкримінований не був, тому відсутні встановлені вироком у кримінальній справі обставини які-б свідчили про порушення податкового законодавства посадовими особами Позивача.

В розумінні вимог статті 78 КАС України вирок містить описання реалізації злочинного умислу 22.08.2012 стосовно договору між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» № 14/4260/12. Зазначений вирок не містить оцінки діяльності ОСОБА_6 та спірної операції, який в подальшому підписував документи по спірній господарській операції.

Вирок відносно ОСОБА_3 та досліджений під час перевірки, не містить будь якої інформації стосовно ОСОБА_6, тому суд вважає передчасним висновок Відповідача зазначений в акті № 10 в тій частині, що подальші дії щодо виведення зі складу засновників ОСОБА_3 та введення ОСОБА_6, з відповідною заміною керівництва на ОСОБА_6, не мають правових наслідків щодо реальності проведення господарських операцій та достовірності даних первинних документів (за період з травня 2013 року по теперішній час).

Відповідно до вимог статей 78, 90, 242 КАС України, вирок необхідно оцінювати в сукупності з іншими доказами.

Згідно із частинами четвертою, п'ятою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок у кримінальній справі відносно ОСОБА_3 не містить інформації щодо відносин між ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» та Позивачем, тому не може бути беззаперечним доказом відсутності реальності спірної господарської операції.

При цьому Позивач, який не був фігурантом та не брав участь при розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_3 має право доводити правомірність та реальність спірної господарської операції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗУКРАЇНА-2020» є юридичною особою, з 10.01.2011, взято на облік платник податків за № 87752 у ДПІ у м. Сімферополі ГУ Міндоходів в АРК. Згідно із інформацією, зазначеною у протоколі № 4/1 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗУКРАЇНА-2020» від 05.07.2013 звільнено з посади директора Товариства ОСОБА_3 з 05.07.2013 та призначено на посаду директора Товариства ОСОБА_6 з 06.07.2013.

У наказі від 06.07.2013 № 6/1 ОСОБА_6 приступив до виконання обов'язків директора товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗУКРАЇНА-2020» з 06.07.2013 (т.3 а.с. 2-3). Зазначена інформація відображена у засновницьких документах (т.3 а.с. 4-14) та не була предметом дослідження під час перевірки та складання Акту № 10.

У договорі від 04.03.2013 № 137/13 зазначено, що ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (Постачальник) зобов'язується передати, а ПрАТ «Краснодонвугілля» (Покупець) - прийняти та оплатити матеріали (ресурси) на умовах викладених в договорі (т.1 а.с. 60-66).

Кількість, номенклатура Ресурсів зазначаються в специфікаціях до Договору, які є його невід'ємною частиною (п. 2.1 Договору).

Поставка Ресурсів здійснюється видами транспорту, які зазначені в специфікаціях. Постачальник зобов'язується поставити Ресурси на умовах поставки, які зазначені в специфікаціях у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року (п. 3.1 Договору). Договір діє до 31.12.2013 (п.10.5 договору).

На підставі додаткової угоди від 31.12.2013 № 1 строк дії договору продовжено до 31.12.2014 (т.5 а.с. 236).

У Специфікації від 20.01.2014 № 5 зазначено, що Постачальник (ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020» в особі директора ОСОБА_6.) передає, а Покупець (ПАТ «Краснодонвугілля» в особі представника ОСОБА_9) приймає і здійснює оплату за дизельне пальне у кількості 120 тн. На суму разом з НДС 1266000,00 грн (т.5 а.с. 240). За п. 6 Специфікації № 5, вантажовідправником є Постачальник, вантажоодержувачем - Покупець.

Реквізити вантаж отримувача: ст. Краснодон, Донецька залізниця, ст. 505009. Датою поставки вважається дата штемпеля на залізничній накладній на станції прибуття (п. 7 Специфікації № 5).

У Специфікації від 07.02.2014 № 6зазначено, що Постачальник (ТОВ «ГАЗУКРАЇНА - 2020» в особі директора ОСОБА_6.) передає, а Покупець (ПАТ «Краснодонвугілля» в особі представника ОСОБА_9) приймає і здійснює оплату за дизельне пальне у кількості 300тн. На суму разом із ПДВ 3525000,00 грн (т. 5 а.с. 235). За п.6 Специфікації № 6, вантажовідправником є Постачальник, вантажоодержувачем - Покупець. Реквізити вантаж отримувача: ст. Краснодон, Донецька залізниця, ст. 505009. Датою поставки вважається дата штемпеля на залізничній накладній на станції прибуття (п. 7 Специфікації № 6).

Договір від 31.12.2013, додаткова угода та Специфікації № 5, № 6 були предметом дослідження під час перевірки та судової експертизи (т.1 а.с. 20-22).

Згідно із інформацією наявною у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за лютий, березень 2014 року встановлено реєстрацію отриманих податкових накладних по контрагенту ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», зокрема у лютому 2014 року:

- від 21.01.2014 № 175 (дата отримання - 20.02.2014, рядок 184 реєстру) на загальну суму - 1 246 482,97 грн, в т.ч. ПДВ - 207 747,16 грн, у березні 2014 року від 14.02.2014 № 77 (дата отримання - 25.03.2014, рядок 286 реєстру) на загальну суму - 2 642 669,90 грн, в т.ч. ПДВ - 440 444,98 грн (т.2 а.с. 144 зворотній бік, т. 3 а.с. 133, т. 5 а.с 55).

Згідно із наданими на дослідження податковими накладними від 21.01.2014 № 175, №77 від 14.02.2014 по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», обсяг придбання за період січень-лютий 2014 року становив - 343,058 т на з суму - 3 240 960,73 грн, ПДВ - 648 192,14 грн, всього з ПДВ - 3 889 152,87 грн. Дослідження податкових накладних по контрагенту ТОВ «ГАЗУКРАЇНА- 2020» за січень-лютий 2014 року.

Зазначена інформація була предметом дослідження судово-економічної експертизи та підтверджена (т. 5 а.с. 167-177).

На підтвердження реальності господарської операції Позивачем була надана видаткова накладна від 14.02.2014 № 320 (т. 1 а.с. 75).

За наявними в матеріалах справи видатковими накладними від постачальника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за період січень-лютий 2014 року, обсяг продажу палива дизельного підвищеної якості (Євро) марки Р вид II складає - 3 240 960,73 грн, ПДВ - 648 192,15 грн, всього з ПДВ - 3 889 152,88 грн видаткові накладні (т. 1 а.с 75-78, 91-94).

У залізничних накладних від 14.02.2014 № , від 21.01.2014 № 40096661 відображено постачання та видача вантажу (дизельного палива) ПрАТ «Краснодонвугілля» за залізницею призначення Краснодон (ДОН) у загальній кількості 343 058 кг (т. 1 а.с. 79-90).

В актах прийому передачі нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НПА, відображена інформація про прийняття уповноваженими особами Позивача дизельного палива на місці приймання вантажу від Постачальника - ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за період січень, лютий 2014 року у загальній кількості - 340 742 кг (т. 1 а.с. 96-106).

В акті звірки взаємних розрахунків заначено, що за даними ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» 21.01.2014 проведено реалізацію товарів і послуг по видатковій накладній № 154 на суму - 1 246 482,97 грн, за які отримано оплату згідно платіжного доручення від 31.01.2014 № 10161 - 1 121 834,67 грн, що підтверджується даними ПрАТ «Краснодонвугілля»;

-за даними ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» 14.02.2014 проведено реалізацію товарів і послуг по видатковій накладній № 320 на суму - 2642669,90 грн, за які отримано оплату згідно платіжного доручення від 20.02.2014 № 10652 - 124648,30 грн, що підтверджується даними ПрАТ «Краснодонвугілля» (т.1 а.с. 95).

Факт оплати за спірну операцію не заперечується сторонами та підтверджується інформацією, наявною в платіжних дорученнях та картках рахунків (т.4 а.с. 3-6).

Зазначені первинні документи були предметом дослідження під час проведення експертизи (т.5 а.с 167-177).

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.02.2015 по справі №922/5563/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2015 по справі № 922/5563/14 стягнуто з ПАТ «Краснодонвугілля» на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОР КАПІТАЛ» суму заборгованості в розмірі 2642669,90 грн за договором поставки від 04.03.2013 № 137/13 та Договору факторингу від 21.03.2013 №1/5Ф (далі - Рішення № 922/5563/14, т.1 а.с. 215-225 т.5 а.с. 224-234).

У рішенні № 922/5563/14 зокрема зазначено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗУКРАЇНА-2020» (Постачальником) та Публічним акціонерним товариством «Краснодонвугілля» (Відповідачем, покупцем) було укладено Договір № 137/13, відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався передати, а Відповідач - прийняти та оплатити матеріали відповідно до умов Договору (п. 1.1 Договору).

На виконання умов вказаного договору, постачальником було передано у власність Відповідача товар на загальну суму 2642699,90 грн, про що свідчить видаткова накладна від 14.02.2014 № 320 на суму 2642669,90 грн, яка скріплена підписами уповноважених представників сторін та печатками підприємств.

Таким чином, інформація зазначена у рішенні № 922/5563/14 кореспондується з наданими Позивачем первинними документами.

З метою повного об'єктивного встановлення обставин справи була проведена судово економічна експертиза результати, якої відображені у висновку № 185/26 (т.5 а.с. 167-177).

Згідно із висновком експерта № 185 первинні документи, зокрема видаткові накладні, залізничні накладні, акти приймання-передачі, платіжні доручення оформлені відповідно до вимог, встановлених Законом № 996 та Положенням № 88 та складені в момент проведення кожної господарської операції або (якщо це неможливо) безпосередньо після її завершення є підставою для включення даних по проведеним господарським операціям до податкового обліку платника податку.

Експертом також зазначено, що згідно із інформацією, зазначеною у довідці АА №854573 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 10.07.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗУКРАЇНА-2020» зареєстровано у ЄДРПОУ 06.01.2011, перереєстровано 08.07.2013, , керівник - ОСОБА_6 (т.2 а.с. 4). Судом встановлено, що 21.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗУКРАЇНА-2020» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОР КАПІТАЛ» (позивач, фактор) було укладено Договір факторингу № 1/5Ф. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем вимогу отримано, проте доказів сплати заборгованості в розмірі 2642699,90 грн останнім на рахунок позивача не здійснено.

В експертизі зазначено, що в акті податкової перевірки від 22.02.2017 № 10/28-10-46-12-32363486 відсутні посилання на порушення статті 201 Податкового кодексу України при складанні податкових накладних постачальником - ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», а згідно Додатку № 3.2 до акту перевірки (т.1. а.с. 54-55) податкові накладні від 21.01.2014 № 175, від 14.02.2014 № 77 використовувались при проведенні податкової перевірки в якості первинних документів

У висновку експертиза № 185 також зазначено, що дослідженням платіжних доручень від 31.01.2014 № 10161, від 20.02.2014 № 10652 підтверджується документально проведення оплати ПАТ «Краснодонвугілля» на користь постачальника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за дизельне паливо із призначенням платежу: «топливо дизельне согл. дог. № 137/13 от 04.03.13 в т.ч. НДС» на загальну суму - 1 246 482,97грн. (і 121 834,67 + 124 648,30), в тому числі ПДВ - 207 747,17 грн (т.5 а.с. 174).

В межах компетенції судового експерта- економіста, висновок Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, викладений в акті від 22.02.2017 № 10/28- 10-46-12-32363486 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» () за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, в частині:

- порушення Приватним акціонерним товариством «Краснодонвугілля» пункту 135.1, пункту 135.2, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток за 2014 рік на суму 7056288,00 грн., що знайшло своє відображення у податковому повідомленні-рішенні від 09.03.2017 № ;

- порушення Приватним акціонерним товариством «Краснодонвугілля» пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 648192,00 грн, у тому числі за лютий 2014 року на суму 207747,00 грн та березень 2014 року на суму 440445,00 грн, що знайшло своє відображення у податковому повідомленні-рішенні від 09.03.2017 № , документально не підтверджується (т.5 а.с. 167-177).

Відповідно до статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні. Приймаючи до уваги, що Відповідачем не спростовані висновки експертизи, які кореспондуються із дослідженими в судовому засіданні первинними документами, у суду відсутні підстави для відхилення висновків експертизи № 185.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) в редакції на дату проведення господарських операцій (лютий-березень 2014р.) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування (п. 135.1. ст. 135 ПК України), включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті тау статті 136 цього Кодексу.

За пунктом 135.2. статті 135 ПК України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із підпункту 135.5.4. пункту 135.5 статті 135 ПК України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

У відповідності до пункту 137.10. статті 137 ПК України суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пункту 138.2 статті 138 ПК України).

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 ПК України).

Згідно з пунктом 198.1 «а» статті 198 розділу V ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 розділу V ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому згідно з пунктом 198.6 статті 198 цього ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1. статті 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правила податкового обліку податку на додану вартість не встановлюють особливих вимог до первинних документів (окрім податкових накладних) і облікових регістрів, що повинні використовуватися при вирахуванні даних податків, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункт 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні для надання їм юридичної сили і доказовості мати такі обов'язкові реквізити.

Згідно підпунктом 2.1 та підпунктом 2.4 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення № 88), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи (на паперових та машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити, як назву підприємства, установи, від імені яких складено документ; назву документа (форми), код форми; дату і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі); посаду, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа

Пунктом 201.10 ПК України передбачено, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є податкова накладна, яка видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені іншими деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В матеріалах справи відсутні документи (відомості) Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо визнання недійсним договору від 04.03.2013 № 137/13, укладеного із ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», визнання недійсними (тощо) первинних документів, виписаних сторонами за такими договорами, з наведенням відповідних правових наслідків щодо такого визнання та впливу на об'єкти оподаткування; відомостей щодо надання правової оцінки документів (у т.ч. видаткових накладних, податкових накладних, актів приймання-передачі та ін.).

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського суду з прав людини у справі «Булвес АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання «справедливого балансу» між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було бути відомо про таку діяльність його постачальників.

Практикою Європейського суду з прав людини підтверджується неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії. Так, у пункті 71 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» (2009 рік, заява №3991/03) суд дійшов висновку «що компанія заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом з пенею. Такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

З аналізу викладеного вбачається, що Європейський суд з прав людини чітко визначив правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом. Вказаний підхід до визначення недопустимості порушення майнових прав особи знайшов своє продовження у праві Європейського Союзу, зокрема у Шостій Директиві від 17 травня 1977 року № 77/388/ЄЕС щодо гармонізації законодавства держав-членів стосовно податків з обороту.

Таким чином, під час перевірки Відповідач не врахував всі обставини, поверхнево дослідив спірні взаємовідносини та дійшов передчасного висновку. Зазначений висновок суду свідчить, що оскаржене рішення прийнято Відповідачем без урахування всіх обставин

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вимог статті 77 КАС України суд критично оцінює посилання Відповідача на вирок Комінтернівський районний суд м. Харкова 16 березня 2017 року відносно обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205, частиною першою статті 256 КК України - ОСОБА_6, який не був предметом дослідження під час перевірки та складання акту № 10 та не містить інформації щодо операцій ТОВ «ГАЗ України 2020» з Позивачем.

Вищевказані обставини та докази, які суд оцінює у їх сукупності відповідно до статті 90 КАС України, спростовують посилання відповідача щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Відповідач не довів правомірність спірних податкових повідомлень - рішень від 09 березня 2017 року №, № в порядку частини 2 статті 77 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Платіжним дорученням від 09.06.2017 № 450005073 Позивачем сплачений судовий збір у сумі 120428,65 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (місце знаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 54, ) до Дніпропетровського управління Офісу великих платників ДФС (місце знаходження: 69035, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 57, ) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень - рішень від 09 березня 2017 року № , № задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Дніпропетровського управління Офісу великих платників ДФС від 09 березня 2017 року № , № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського управління Офісу великих платників ДФС (місце знаходження: 69035, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 57, ) на користь приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (місце знаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 54, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 120428 (сто двадцять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 65 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду або через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02 серпня 2018 року.

Суддя С.М. Чиркін