Справа № 813/3354/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3354/18
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

31 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Хоми Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові про визнання незаконними відмов, наданих Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові ОСОБА_1 № 0006-849 від 14.03.2018, ОСОБА_3 № 0006-1792 від 23.05.2018 та № 0006-2552 від 19.07.2018; зобов'язання Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові скасувати право на початок виконання будівельних робіт, набуте ОСОБА_4 на підставі Повідомлення "Про початок виконання будівельних робіт" № ЛВ40 від 20.03.2013 шляхом видачі відповідного розпорядчого акта.

Разом з позовною заявою, 26.07.2018 за вх. №23588 представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить постановити ухвалу про забезпечення позову, якою:

-зупинити дію «Повідомлення про початок будівельних робіт» № ЛВ40, яке стосується індивідуального житлового будинку, АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті;

-заборонити Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові до вирішення справи по суті реєструвати «Декларацію про закінчення будівництва» індивідуального житлового будинку, АДРЕСА_1;

Разом з цим, позивач просить в межах виконання даної ухвали, яка згідно п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 є виконавчим документом, визначити, що стягувачем є ОСОБА_3, а боржником - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові.

В обгрунтування позовної заяви позивач покликається на наступне. Зокрема зазначає, що на даний момент ОСОБА_4 (третя особа у справі) до закінчення розгляду справи може скористатися своїм правом подачі «Деклараації про завершенння будівництва». До такої декларації не долучається «Повідомлення про початок виконання будівельних робіт», а відповідач сам має перевірити у реєстрі дозвільних документів наявність такого повідомлення. Якщо таку декларацію зареєструє відповідач, то ОСОБА_4 на підставі неї зможе зареєструвати через державного реєстратора або нотаріуса свої права на об'єкт будівництва у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, представник позивача стверджує, що ОСОБА_4, подавши на реєстрацію «Декларацію про закінчення будівництва», має безперешкодну можливість зареєструвати її, після чого, отримавши у державного реєстратора або нотаріуса витяг про реєстрацію прав власності на об'єкт будівництва, який підтвердить наявність у першого достатнього обсягу прав для розпорядження вказаним майном, у тому числі й під час розгляду даної справи у суді, зможе відчужити його у будь-який спосіб, що, на думку позивача, суттєво утруднить виконання рішення суду у виконавчому провадженні або взагалі унеможливить таке.

Щодо співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб, позивач зазначає, що даний об'єкт являється самовільним будівництвом, а здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України не породжує у неї права власності на таке майно, відтак, виключає це майно із цивільного обороту.

30.07.2018 представник відповідача подав відзив на заяву про забезпечення позову. У поданому відзиві покликається на наступне. Зазначає, що правові основи здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду регламентовані Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038; Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» № 1817-19. Процедура скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт передбачена Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт.

Як передбачено п.7 цього Порядку, підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів. Таким чином, підстави для скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт можуть бути встановлені органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами проведення перевірки відповідного об'єкта будівництва.

Відповідач повідомляє, що Інспекцією в 2016, 2018 році було організовано проведення перевірки об'єкта «Будівництво індивідуального житлового будинку на вул. Підлісній, 23 у м. Львові», однак, відповідно до даних акту перевірок, провести перевірку не вдалось через відсутність суб'єкта містобудування на об'єкті будівництва. Таким чином, підстав для скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт виявлено не було.

Окрім цього, 13.07.2018 Інспекцією було складено акт № 1/401-пп, яким встановлено, що Інспекцією ДАБК у Львівській області винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 16.07.2013 р. за № 1ф-240-ф та притягнуто до відповідальності гр. ОСОБА_4 за внесення недостовірних даних у повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 та початок будівельних робіт без виготовлення проектної документації або ж будівельного паспорта та влаштування фундаменту будинку на відстані 1,3 м. від господарської будівлі на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2.

Оскільки Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області в 2013 році вже було встановлено порушення норм містобудівного законодавства під час будівництва, то в Інспекції відсутні підстави для того, щоб розпочати провадження в справі про адміністративне правопорушення за фактом порушень вимог законодавства під час будівництва, оскільки КУпАП виключає можливість повторного притягнення до відповідальності за вчинення такого ж діяння, а компетентним органом відповідний факт правопорушення вже розглянуто по суті.

Щодо зупинення дії повідомлення про початок будівельних робіт відповідач зазначає, що внесення будь-яких даних до реєстру Держархбудінспекцією можливе виключно на підставі інформації, поданої відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю у даному випадку - Інспекції ДАБК у м Львові, серед яких немає такої дії, як зупинення дії повідомлення про початок будівельних робіт, а отже це буде суперечити вимогам чинного законодавства України та виконання такої є неможливим.

Заява про забезпечення позову розглядається судом в порядку ст.154 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.3 ст.154 КАС України, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Керуючись ч. 3 ст.154 КАС України, суд вирішив розгляд заяви про забезпечення позову провести у судовому засіданні, надавши можливість сторонам прийняти участь у її розгляді.

У судовому засіданні представник позивача заяву про забезпечення позову підтримав з підстав, викладених у цій заяві, просив таке задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на заяву про забезпечення позову, просив у задоволенні такої відмовити.

Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про вжиття заходів забезпечення позову, керується таким:

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналізуючи вказані вище норми у сукупності, суд дійшов висновку, що заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб'єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов до висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог. Суд повинен пересвідчитися в тому, чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивачів, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Так, з вказаної заяви про забезпечення адміністративного позову не вбачається очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів до ухвалення рішення у даній адміністративній справі, а також неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивачів. Судом такі підстави також не встановлені.

За таких обставин, та враховуючи неспівмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У х в а л и в :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський оружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений та підписаний 06.08.2018.

Суддя В.М.Сакалош