Справа № 816/2226/18
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/2226/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №816/2226/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) , в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене в листі від 12.06.2018 №4722/0/26-18 щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою з відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту, а також зобов'язати відповідача затвердити вказаний проект землеустрою.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на неправомірну, як на його думку, поведінку відповідача, що перешкоджає у реалізації права особи на отримання у власність земельної ділянки.

20.07.2018 відповідач надав відзив на позов, в якому вказує, що листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 12.06.2018 №4722/0/26-18 позивачу правомірно відмовлено у затвердженні проектної документації з огляду на те, що земельна ділянка, яку прагне отримати у власність позивач належить до земель колективної власності, а тому відповідач не має повноважень задовольнити заяву ОСОБА_1 Вимогу позивача щодо затвердження проекту землеустрою відповідач вважає безпідставною з огляду на наявність у нього дискреційних повноважень (а.с. 62-67).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

27.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту (а.с. 29).

За результатами розгляду вказаної заяви, у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області 08.11.2016 був прийнятий наказ №8671-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення відповідного проекту землеустрою (а.с. 30).

Згідно з абз. 2 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно закону, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

З метою виготовлення зазначеного проекту землеустрою позивач звернувся до ПП "Приват.Зем", як уповноваженого на виконання даного виду робіт, з яким уклав договір №443 від 30.11.2016.

У відповідності до завдання на виконання робіт, за результатами виконаних робіт був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ 01.03) із земель запасу ненаданих у власність і користування сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області.

В ході виготовлення проекту землеустрою, на виконання вимог ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України та в порядку встановленому ст. 1861 Земельного кодексу України було отримано погодження компетентного органу, яке відображено у Висновку експерта державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 09.02.2017 № 177/82-17 (а.с. 57-58).

На виконання вимог Закону України "Про державний земельний кадастр" державним кадастровим реєстратором проставлено відповідні відмітки на проекті землеустрою, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :00:002:0030 (а.с. 19-21).

Виготовлений ПП "Приват.Зем" проект землеустрою разом із заявою та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.01.2017 (а.с. 19-23) позивач подав до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на затвердження.

Листом від 23.03.2018 №2666/0/26-18 начальник ГУ Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_2 (а.с. 82) надав відповідь, зазначивши про наступні недоліки проекту землеустрою:

"1. Кадастровий план земельної ділянки та акт приймання - передачі межових знаків на зберігання доопрацювати з урахуванням вимог статті 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр", Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 року №376 із змінами.

2. З метою відображення складу угідь, категорії земель та землекористувача (землевласника) за рахунок земель якого відводиться земельна ділянка, в довідці з державної статистичної звітності про наявність земель та розподілі їх за власниками землекористувачами, угіддями, виданої відділом у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 14.12.2016 року №34-1623-99.1-2058/2-16 відобразити відомості про земельну ділянку площею 2,00 га, що відводиться, в розрізі номерів та шифрів рядка, номерів граф.

3. Матеріали землевпорядного проектування, передбачені в складі проекту землеустрою статтею 50 Закону України Про землеустрій, доповнити даними щодо запроектованих земельних ділянок, проектних помірів, площі запроектованих земельних ділянок, проектних шляхів та інше з урахуванням загальної площі масиву.

У подальшому, після доопрацювання проекту землеустрою, ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою від 30.05.2018 (а.с. 81).

Листом від 12.06.2018 №4722/0/26-18 заступник начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3 фактично відмовив ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою з посиланням на інформацію надану відділом у Решетилівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 11.06.2018 №259/414-18 про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0030 згідно з Державним актом на право колективної власності, виданим Аграрно-виробничому колективному товариству "Говтва" відноситься до земель колективної власності (а.с. 79-80).

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить із такого.

За правилами частини другої статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною тринадцятою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Оцінюючи наведену відповідачем у листі від 12.06.2018 №4722/0/26-18 підставу для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою як-то належність спірної земельної ділянки до земель колективної власності, суд дійшов таких висновків.

Суд встановив, що дійсно, згідно з державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ-4 від 18.07.1995 на підставі рішення третьої сесії двадцять другого скликання Решетилівської районної ради народних депутатів від 23.12.1994 землю в розмірі 2168,8 га для ведення колективного сільського господарства передано Аграрно-виробничому колективному товариству "Говтва" у колективну власність (а.с. 71-75).

До теперішнього часу правовий стан земельної ділянки залишається незмінним, інформація щодо інвентаризації земельного масиву, як і зміни його правового титулу в матеріалах справи відсутня.

У зв'язку з цим суд звертає увагу на положення статті 41 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Таким чином, Конституція передбачає наступні форми власності: приватну, державну та комунальну.

Глава 23 Цивільного кодексу України також передбачає наявність лише приватної, державної та комунальної форм власності.

Аналогічно, статтею 78 Земельного кодексу України встановлено, що земля в Україні може перебувати лише у приватній, комунальній чи державній власності.

Отже, діюче законодавство України не передбачає такої форми власності, як колективна.

Більше того, відповідно до указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" колективні сільськогосподарські підприємства були реформовані на засадах приватної власності на землю та майно шляхом забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями).

Однак відповідачем, який стверджував про належність відповідної земельної ділянки до колективної власності, не досліджено в повній мірі відповідне питання, та не встановлена подальша юридична доля земельних ділянок Аграрно-виробничого колективного товариства "Говтва". Натомість, відповідач необґрунтовано, керуючись виключно державним актом на право колективної власності, прийшов до висновку про належність спірної земельної ділянки до колективної власності, існування якої не передбачено нормами чинного законодавства.

Належними доказами такі висновки не підтверджені.

Будь-яких інших доказів про те, що спірна земельна ділянка перебуває у чиїй-небудь власності матеріали справи не містять.

За таких обставин, посилання відповідача як на підставу відмови у наданні земельної ділянки на наявність права колективної власності, суд вважає безпідставним, оскільки колективна власність не передбачена діючим законодавством як форма власності.

Отже, відмова ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у формі листа від 12.06.2018 №4722/0/26-18 не містить вказівок на наявність підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, передбачених частиною тринадцятою статті 123 Земельного кодексу України, тобто не ґрунтується на вимогах закону.

На виконання частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не прийняв рішення про затвердження/відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1

Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Так, правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 (далі - Положення №333).

Пунктом 8 Положення №333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до підпункту 11 пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 №34/5, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Відповідно до п. 1.2 Розділу І Порядку взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру/Держземагентства під час реалізації повноважень з передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, затвердженого наказом Держгеокадастру від 04.06.2015 № 95, рішення територіальних органів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою чи про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність або користування приймається у вигляді наказу.

Тож відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області про не / затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на факт надіслання відповідачем заявнику листа від 12.06.2018 №4722/0/26-18, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Суд, з огляду на вищезазначене, вважає, що лист відповідача від 12.06.2018 №4722/0/26-18 у відповідь на заяву позивача про затвердження проекту землеустрою від 30.05.2018 за змістом та формою не може вважатися "рішенням про відмову" у розумінні статті 118 Земельного кодексу України.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені Земельним кодексом України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача суд визнає необхідність зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області прийняти відповідне рішення, тобто рішення про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з урахуванням існуючих в Україні форм власності.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

З приводу необхідності встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення, на якому наполягає позивач, суд вказує, що зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення, за приписами ч. 1 ст. 382 КАС України, є правом, а не обов'язком суду. Тому відповідну вимогу позивача, за відсутності належних обґрунтувань, суд залишає без задоволення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 27.06.2018 № 526 (а.с. 3).

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у сумі пропорційній до задоволеної частини позовних вимог - 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (с. Лиман Перший, Решетилівський район, Полтавська область, 38443, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у вирішенні заяви ОСОБА_1 від 30.05.2018 (зареєстрована за №Г-7718/0/25-18) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2018 (зареєстрована за №Г-7718/0/25-18) з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у даному рішенні.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (с. Лиман Перший, Решетилівський район, Полтавська область, 38443, РНОКПП НОМЕР_1) частину судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору у сумі 352 (триста пятдесят дві) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4