Справа № 819/722/15-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року

Київ

справа №819/722/15-а

адміністративне провадження №К/9901/9016/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Ленд Україна"

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 (суддя Шульгач М.П.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 (судді Улицький В.З., Костів М.В., Затолочний В.С.)

у справі № 819/722/15-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Ленд Україна"

до Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейн Ленд Україна (далі- Товариство) звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - ДПІ) від 05.03.2015.

Позов мотивовано необгрунтованістю висновків податкового органу про те, що позивачем безпідставно враховано у бухгалтерському обліку та при визначенні податкових зобов'язань суми, сплачені за послуги по найму автомобілів.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.05.15, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями Товариство звернулось з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та задовольнити адміністративний позов. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права.

ДПІ відзиву на касаційну скаргу не надала, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 30.06.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 30.06.2014 складено акт від 28.10.2014.

В акті викладено висновки контролюючого органу про порушення позивачем, у тому числі:

- підпункту «г» пункту 198.5 статті 198, пункту 209.2 та підпункту 209.15.1 пункту 209 статті 209 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 18 520 грн.

На цій підставі та з урахуванням результатів розгляду скарги Товариства, ДПІ 02.03.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення № на загальну суму 49 737, 50 грн., що складається з основного платежу в сумі 15 853 грн. та штрафних санкцій в сумі 33 884, 50 грн.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач мотивує тим, що позивачем не надано належних доказів використання у власній господарській діяльності орендованих автомобілів, за найм яких Товариством було сплачено 15 853 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством укладались договори-заявки по найму автомобілів WV Tuareg та Mercedes - Benz E200 із ТОВ «Оптіма-лізинг» № від 27.11.2013, № від 22.10.2013, № від 30.09.2013, № від 28.10.2013, оплата за оренду яких позивачем враховувалась як витрати під час визначення податкових зобов'язань Товариства з податку на додану вартість.

Спірні правовідносини регламентувались положеннями Податкового Кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, у відповідних редакціях.

Питання, пов'язані з обчисленням податку на додану вартість, обчислення об'єкту оподаткування, формуванням виникнення податкових зобов'язань у разі постачання товарів та надання послуг внормовано статтями 14, 44, 198, 209 ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкових зобов'язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків та бути пов'язаними з господарською діяльністю платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, натомість суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Здійснивши системний аналіз доказів залучених до матеріалів справи та правильно застосувавши при цьому норми матеріального права, що регламентують спірні правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що надані позивачем первинні бухгалтерські документи не спростовують висновків ДПІ про те, що орендовані Товариством машини не використовувались ним у господарській діяльності.

Безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 02.03.2015 Товариством добровільно було сплачено частину призначених штрафних санкцій, оскільки наведене не є підставою для скасування рішення ДПІ, натомість повинно бути враховано при сплаті платником податків грошового зобов'язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні № від 02.03.2015.

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судові рішення, зводяться до переоцінки доказів проаналізованих судами, не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Ленд Україна" - залишити без задоволення, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер