Справа № 808/410/18
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2018 року справа № 808/410/18
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Чередниченка В.Є. Панченко О.М. ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2018р. у справі №808/410/18
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

29.01.2018р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв'язку звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 02.02.2018р. / а.с. 3-6,10/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2018р. вищезазначений адміністративний позов було залишено без руху, та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків адміністративного позову / а.с. 12.

У встановлений судом строк позивачем було усунуто недоліки адміністративного позову та ухвалою суду першої інстанції від 03.03.2018р. ОСОБА_1 поновлено строк на звернення до адміністративного суду, за вищезазначеним адміністративний позовом відкрито провадження в адміністративній справі №808/410/18 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 2/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що він має статус учасника бойових дій , відповідно до положень ст. ст. 12,13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються серед іншого такі пільги - щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, у 2017р. він отримав таку допомогу у розмірі 1200 грн., але з урахуванням вимог законодавства розмір допомоги до 5 травня у 2017р. повинен становити 6560 грн., сума недоплаченої йому грошової допомоги становить 5360 грн., він вважає такі дії відповідача щодо несплати йому, як учаснику бойових дій, допомоги до 5 травня у повному обсязі протиправною та такою що порушує його права та інтереси, тому просив суд визнати такі дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому недоплачену щорічну грошовому допомогу до 05 травня за 2017р. у розмірі 5360грн. відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2018р. у справі №808/410/18 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено. (суддя Бойченко Ю.П.) / а.с. 38-40/.

Позивач , не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 02.04.2018р., подав апеляційну скаргу /а.с. 57-60/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції від 02.04.2018р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Адміністративна справа №808/410/18, разом з вищезазначеною апеляційною скаргою позивача, надійшли до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 12.06.2018р. / а.с. 54/.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018р. у справі №808/410/18 позивачу поновлено строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 02.04.2018р. у даній справі та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2018р. у справі №808/410/18 / а.с. 64/, а ухвалою суду апеляційної інстанції від 11.07.2018р. розгляд справи в порядку письмового провадження призначено на 01.08.2018р. / а.с. 82/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 83-85/.

Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 68-78/, заперечував проти доводів апеляційної скарги і посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 02.04.2018р. залишити без змін.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у даній справі, має статус ветеран війни - учасник бойових дій та має право на пільги, які встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій , у квітні 2017р. позивачем була отримана щорічна разова грошова допомога до 05 травня відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду даної справи та долучені до матеріалів справи / а.с. 7-8/ та не заперечувались особами, які беруть участь у розгляді справи під час її розгляду.

З наданого суду листа відповідача від 24.01.2018р. за вих. №01-09/253 вбачається, що позивачу грошова допомога до 5 травня у 2017р. виплачена у розмірі визначеному відповідно до вимог чинного законодавства, а саме 1200 грн., / а.с. 9/, і саме вона обумовила звернення позивача до суду з даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі врегульовано положеннями Конституції України та Законів України Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції законів чинній на момент виникнення спірних відносин між сторонами у даній справі.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема частино 5 цієї статті, передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Але статтею 26 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» визначено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017 р. «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій у таких розмірах: - учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, а також дітям, які народились у зазначених місцях примусового тримання їх батьків - у розмірі 1200 грн.

Таким чином, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 05 травня у квітні 2017 року, розмір зазначеної допомоги визначався Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» та постановою Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017 р «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в редакції цих нормативно-правових актів з урахуванням принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

При цьому колегія суддів вважає зазначити, що на час розгляду та вирішення судом даної справи зазначені норми Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України, не визнані.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 р. зазначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім цього колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього ж суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду даної справи, та враховуючи наведені норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, які виникли між сторонами у справі з приводу визначення у 2017р. розміру разової щорічної разової грошової допомоги до 05 травня інвалідам війни ІІІ групи, колегія суддів приходить до висновку про те, що дії відповідача, на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги у розмірі 2700грн., були правомірними, оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги у розмірі, визначеному ст.ст. 12,13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викликана не протиправними діями відповідача, а прийняттям законодавцем нового закону, яким установлено, що положення, зокрема, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що свідчить про те, що у даному випадку відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, діяв у межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для визнання таких дій (бездіяльності) відповідача протиправними.

Отже, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, які визначають підстави та порядок виплати разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2017р. , колегія суддів вважає, що відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, під час здійснення виплати такої допомоги позивачу у справі та визначені її розміру за 2017р. діяв відповідно до вимог чинного законодавства і такі дії відповідача є правомірними, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про не обґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем у справі позовних вимог та за цих підстав відмовив позивачу у задоволенні адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 02.04.2018р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2018р. у справі №808/410/18 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано - 01.08.2018р.

Головуючий суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко