Справа № 805/2879/18-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 р. Справа№805/2879/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-970-17 від 12.02.2018 року на суму 910 928,18 грн., –

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» (далі за текстом – ТОВ «АТФ «Зоря», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Донецькій області (надалі – ГУ ДФС у Донецькій області) № Ю-970-17 від 12.02.2018 року на суму 910 928,18 грн. (Спірна вимога).

Позовні вимоги мотивовані тим, що пунктом 9-4 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, звільняються від сплати єдиного соціального внеску з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції. Так, позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих у м. Донецьк та м. Слов’янськ, що входять до переліку зон проведення АТО, визначених розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Отже, сформована відповідачем вимога є такою, що не відповідає вимогам закону. Крім цього, позивач має висновок Донецької торгово-промислової палати від 30 травня 2014 року, яким засвідчено настання для підприємства обставин непереборної сили.

Виходячи з наведеного, ТОВ «АТФ «Зоря» вважає Спірну вимогу протиправною та просить її скасувати у судовому порядку.

Представники сторін надали клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

В матеріалах справи наявний відзив на позов, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач, не виконуючи вимоги статті 6 Закону № 2464, а саме зобов’язання зі своєчасної сплати єдиного внеску, мав заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, у зв’язку з чим сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-970-17 від 12.02.2018 року на суму 910 928,18 грн. Разом з цим, на думку відповідача, з 01.01.2016 року відсутні будь-які пільги для платників єдиного внеску. Додатково представник відповідача зазначив, що позивачем належним чином не підтверджено настання обставин не переробної сили (форс-мажору) щодо звільнення від виконання обов’язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування», а отже відповідач вважає, що спірну вимогу прийнято у відповідності до законодавства, а вимоги позивача необґрунтованими з наведених вище підстав та такими, що задоволенню не підлягають.

04 липня 2018 року позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що борг з єдиного внеску, визначений у Спірній вимозі, виник саме тоді, коли позивач знаходився на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також, позивач вважає, що звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція, посилаючись на п. 9-4 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України № 2464-VI, тому і застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 21 серпня 2014 року до 25 грудня 2015 року є протиправним.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 06.06.2018 року та повернуто заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» про збільшення позовних вимог позивачеві без розгляду.

06.06.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 04.07.2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач – Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» (), місцезнаходження: 84442, Донецька область, Лиманський район, смт. Зарічне, вул. Шевченка, 2 Б, зареєстроване як юридична особа 22.04.1998 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 003248; в стані припинення не перебуває (т. 2 а.с. 247-248).

Як слідує з із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач перебуває на обліку у Слов’янський ОДПІ (Лиманському відділенні) (т. 2, а.с. 248)..

12 лютого 2018 року ГУ ДФС у Донецькій області було сформовано вимогу № Ю- 970-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску відносно позивача, який станом на 31.01.2018 року становить 910 928,18 грн., що підтверджується інтегрованою карткою платника єдиного внеску - позивача (т. 1 а.с. 9, 50-92).

Позивач звертався зі скаргою на Спірну вимогу, проте Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 06.04.2018 року № 12270/6/99-99-11-02-02-25 у задоволенні скарги відмовлено (т. 1 а.с.10-16).

Разом з тим, ТОВ «АТФ «Зоря» подавало звітність до контролюючого органу і сплачувало єдиний внесок, що підтверджується наданою позивачем звітністю та платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 105-255, т. 2 а.с. 1-241).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини є Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464).

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п. 1 та п. 12 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464) передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 10, пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

На виконання вищевказаних норм закону Головним управлінням ДФС у Донецькій області сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» п. 9-3 (у наступному пункт 9-4), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його (внеску) вчасної сплати, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2018 року у справі № К/9901/2959/18 805/2492/15-а. Висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Донецьк та м. Маріуполь Донецької області.

Дію вказаного Розпорядження зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Разом з тим, 2 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Відповідно до пунктів 1, 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; Розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Згідно з додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, м. Слов'янськ, а також м. Донецьк віднесено до населених пунктів, де здійснювалася антитерористична операція, та у яких на податковому обліку знаходиться позивач.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме звіти підприємства, платіжні доручення щодо сплати позивачем єдиного внеску за спірний період, роздруківку облікової картки, рішення судів за наслідками розгляду позовів ТОВ «АТФ «Зоря» про оскарження рішень відповідача за попередні періоди, суд дійшов висновку, що спірна сума недоїмки, застосована до позивача за невиконання обов’язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у період з травня 2014 року по грудень 2015 року.

Тобто, у період невиконання обов’язків платника єдиного внеску позивач знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція.

Статтею 10 Закону України № 1669-VII встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов’язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачем надано у якості доказів висновок Торгово-промислової палати України від 30 травня 2014 року № ЮД-44/12-12/03 про настання форс-мажорних обставин для підприємства позивача з 14 квітня 2014 року (т. 1, а.с. 17-19).

Окрім того, суд відзначає, що звільнення платника єдиного внеску, зазначеного в абзаці 1 пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, від відповідальності за невиконання обов’язків платника єдиного внеску, законодавець не обумовлював додатковими умовами у вигляді отримання сертифікату Торгово-промислової палати України.

Отже, сам факт перебування позивача на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція і є підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання обов’язків щодо сплати єдиного внеску у відповідності до Закону № 2464 в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Враховуючи вищезазначені норми права та встановлені обставини справи, суд вважає, що положення, передбачені п. 9-4 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від відповідальності за невиконання обов'язків, визначених статтею 6 цього Закону, поширюються на позивача як платника єдиного внеску, а тому Спірна вимога щодо сплати боргу (недоїмки) є безпідставною, не законною та підлягає скасуванню.

Згідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб захисту права, визначений позивачем.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 13 663,93 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 – 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-970-17 від 12.02.2018 року на суму 910 928,18 грн. – задовольнити повністю.

2. Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Донецькій області № Ю-970-17 від 12.02.2018 року на суму 910 928,18 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Донецькій області (; місцезнаходження: 85726, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» (, місцезнаходження: 84442, Донецька область, Лиманський район, смт. Зарічне, вул. Шевченка, 2Б) понесені судові витрати з судового збору у розмірі 13 663,93 грн.

Судове рішення складено та підписано 07 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Чучко В.М.