Справа № П/811/25/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" липня 2018 р. справа № П/811/25/18
м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 р. (суддя Брегей Р.І., м. Кропивницький)

у справі №П/811/25/18

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

В січні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Кіровоградській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.09.2017 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 77533,05 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 19383,26 грн. (а.с.5-18, 19-27).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що під поняттям "12 календарних місяців" треба розуміти період, у який входять 12 послідових місяців, а початок його відліку не обов'язково може співпадати з датою у 01 січня, у зв'язку із чим у позивача виник дохід від здійснення операцій з постачання, починаючи з липня 2015 року по червень 2016 року сукупно у розмірі 1000000 грн., що, в розумінні пункту 181.1 статті 181 ПК України, є підставою для реєстрації позивача як платника податку на додану вартість. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача виник і обов'язок сплатити податок на додану вартість з суми від здійснення операції з постачання товарів за період 11 липня 2016 року по 30 червня 2017 року без врахування акцизного податку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не досліджено той факт, що в ціну реалізованого позивачем товару, який у сукупності складає суму 1000000 грн., включено 20 відсотків ПДВ, вже сплаченого позивачем. Таким чином, без врахування ПДВ, дохід, отриманий позивачем за період липня 2015 року по червень 2016 року, не перевищує 1000000 грн., що, в свою чергу, свідчить про відсутність обов'язку реєстрації позивача як платника податків на додану вартість.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відзиву на вказану апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Сторони у справі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у судове засідання не з'явились. Розгляд справи здійснюється в порядку п. 2 ч. 1 ст. 313 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Головного управлінням ДФС у Кіровоградській області від 28.07.2017 № 955 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1", направлень на перевірку від 31.07.2017 № 1110 та від 16.08.2018 № 1171, виданих ГУ ДФС у Кіровоградській області у період з 17.08.2017 по 22.08.2017, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Перевіркою встановлено, що за період з 01.07.2014 по 30.06.2017 позивач не була зареєстрована як платник податку на додану вартість.

На підставі наданих Книг обліку розрахункових операцій та даних Z-звітів денних (фіскальні чеки) перевіркою встановлено факт отримання позивачем через реєстратори розрахункових операцій готівкових коштів від реалізації підакцизної групи товарів кінцевому споживачу за період з липня 2015 року по червень 2016 року включно на загальну суму 1028531,18 грн., у зв'язку із чим відповідачем встановлено порушення п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України щодо не проведення реєстрації позивача як платника податку на додану вартість. Відповідачем визначено базу оподаткування операцій з постачання товарів починаючи з 11.07.2016.

В подальшому перевіркою виявлено, що позивачем не включено до обсягу поставки кошти, отримані від реалізації підакцизної групи товарів через реєстратори розрахункових операцій за період з 11.07.2016 по 30.06.2017 на загальну суму 387665,27 грн. та не визначено податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 77533,05 грн.

За результатами проведеної перевірки, ГУ ДФС у Кіровоградській області складено акт від 31.08.2017 № 268/11-28-13-03/ "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, щодо своєчасності реєстрації платником податку на додану вартість за період з 01.07.2014 по 30.06.2017 року", яким, зокрема встановлено порушення позивачем п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 201.1, 201.10, 201.14 ст. 201 ПК України в частині заниження податкового зобов'язання податку на додану вартість на загальну суму 77533,05 грн., в тому числі: за період з 11.07.2016 по 31.07.2016 - 20861,84 грн., серпень 2016 року - 13034,40 грн., вересень 2016 року - 3262,67 грн., жовтень 2016 року - 4645,30 грн., листопад 2016 року - 5303,62 грн., грудень 2016 року - 7447,55 грн., січень 2017 року - 4663,89 грн., лютий 2017 року - 1147,25 грн., березень 2017 року - 2165,29 грн., квітень 2017 року - 2624,96 грн., травень 2017 року - 4273,70 грн., червень 2017 року - 8102,58 грн. (а.с.20-27).

На підставі акта від 31.08.2017 № 268/11-28-13-03/НОМЕР_1 сформовано податкове повідомлення-рішення від 12.09.2017 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 77533,05 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 19383,26 грн.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову, оскільки факт досягнення позивачем за період з липня 2015 року по червень 2016 року суми доходу від здійснення операцій з постачання сукупно більше суми 1000000 грн., що зобов'язує зареєструватися платником податку на додану вартість, а, отже, і сплатити відповідну суму податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно з п. 183.1 ст. 183 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Приписами п. 183.2 ст. 183 ПК України передбачено, що у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Таким чином, обов'язковість реєстрації платником ПДВ відповідно до приписів наведеної правової норми пов'язується саме з обсягом операцій, які підлягають оподаткуванню.

Положеннями п. 183.10 ст. 183 ПК України встановлено, що будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Позивачем у період з липня 2015 року по червень 2016 року отримано дохід на загальну суму 1028531,18 грн., що відповідно до норм п. 181.1 статті 181, п. 183.2. ст. 183 ПК України є підставою для обов'язкової реєстрації платника податку не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо виникнення у позивача обов'язку по реєстрації останнього як платника податків до 10.07.2016 р., та, відповідно, сплатити податок на додану вартість з суми від здійснення операції з постачання товарів за період з 11.07.2016 р. по 30.06.2017 р. без врахування акцизного податку.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо неврахування контролюючим органом, сплачених позивачем сум ПДВ, які включено в ціну реалізованого товару, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з п. 180.1 статті 180 ПК України платником ПДВ, серед інших, є будь - яка особа, що вже зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Умови обов'язкової реєстрації платником ПДВ, як вже було зазначено, передбачені пунктом 181.1 статті 181 ПК України, полягають в тому, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг протягом останніх 12 календарних місяців має сукупно перевищити 1000000 грн. без урахування ПДВ.

Пунктом 183.10 статті 183 ПК України передбачено, що будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що у разі якщо особа - неплатник ПДВ здійснила операції з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, на суму 1000000 грн., то вказана сума повністю підпадає під визначення, наведене у пункті 181.1 статті 181 ПК України.

До того ж, п. 201.8 ст. 201 ПК України визначено, що нараховувати ПДВ може лише особа, котра вже зареєстрована платником цього податку, і лише сума, яка перевищує 1000000 грн., підлягає оподаткуванню у загальному порядку.

Відповідно, якщо особа не є платником ПДВ, то вона не має права нараховувати його на ціну товарів (послуг).

Разом з тим, позивач не зареєстрований як платник податку на додану вартість, при цьому неподання реєстраційної заяви у зазначеному випадку призводить до відповідальності особи за ненарахування або несплату ПДВ на рівні зареєстрованого платника ПДВ без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Враховуючи зазначене та той факт, що позивач не зареєстрований платником податку, реєстраційна сума перевищення 1000000 грн. у даному випадку не містить ПДВ, оскільки право на нарахування такого податку надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 №К/9901/1669/18.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно правомірності рішення контролюючого органу та відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 р. у справі №П/811/25/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 30.07.2018 року.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов