Справа № 804/3526/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Справа № 804/3526/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.02.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018р. Приватне акціонерне товариство «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» звернулося з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення форми «Н» № від 27.02.2018р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість позивача та даних Єдиного реєстру податкових накладних та складено акт №59/28-10-46-12-5393056 від 09.02.2018р. за висновками якого було встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, визначених п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України та на підставі ст. 120-1 Податкового кодексу України контролюючим органом прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2018р., яким до позивача застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 172180,54 грн. за несвоєчасну реєстрацію позивачем у ЄРПН податкової накладної №497 від 29.12.2017р. на загальну суму 10330660,38 грн., у тому числі ПДВ 1721776,73 грн., яка була зареєстрована в ЄРПН 26.01.2018р. замість 15.01.2018р., тобто з простроченням на 11 днів. Позивач не погоджується з вищевказаним оспорюваним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а також і висновки акту перевірки щодо несвоєчасності реєстрації податкової накладної від 26.12.2017р. №497 протиправними та такими, що не базуються на фактичних обставинах та нормах Податкового кодексу України посилаючись на те, що вказана податкова накладна на загальну суму 10330660,38 грн., у тому числі ПДВ 1721776,73 грн., складена та зареєстрована в ЄРПН була дійсно 26.01.2018р., але зареєстрована помилково, без факту здійснення господарської операції, а тому підприємством було складено розрахунок коригування №800 від 01.02.2018р. до податкової накладної №497 від 26.12.2017р. Як зазначає позивач, враховуючи відсутність факту здійснення господарської операції, яка є підставою для формування податкової накладної, позивач не порушував вимоги п.201.10 ст.201 ПК України, що, на думку позивача, свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача штрафу згідно п.120-1.1 ст.120-1 ПК України. У судовому засіданні та у відповіді на відзив представник позивача факт несвоєчасної реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування №777 від 31.12.2017р. на суму ПДВ 28,74 грн. та нарахування штрафу за зазначене порушення у сумі 2,87 грн. визнав, зазначив, що вказана сума штрафу уже сплачена, а тому усно уточнила позовні вимоги та просила скасувати оспорюване податкове повідомлення-рішення в частині нарахування штрафу за несвоєчасну реєстрацію у ЄРПН податкової накладної №497 від 26.12.2017р. у розмірі 172176,73 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, у судовому засіданні та письмовому відзиві просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю посилаючись на те, що граничний термін реєстрації для податкової накладної №497 від 26.12.2017р. є 15.01.2018р., проте, дана податкова накладна зареєстрована 26.01.2018р., тобто із затримкою на одинадцять календарних днів. Представник відповідача зазначає, що станом на дату складання акту перевірки (09.02.2018р.) та дату винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення (27.02.2018р.) сума ПДВ в розмірі 1721776,73 грн. по вказаній податковій накладній була відображена в складі податкових зобовязань позивача, а згідно п.44.1 ст.44 ПК України платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. При цьому, як зазначає представник відповідача, акт перевірки отримано платником 13.02.2018р., а розрахунок коригування №800 від 01.02.2018р. до податкової накладної №497 від 26.12.2017р. зареєстровано в ЄРПН 16.02.2018р., тобто після отримання акту перевірки. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач вказує на реєстрацію розрахунку коригування №800 від 01.02.2018р. ПрАТ «Суха Балка» в ЄРПН у відповідь на лист позивача від 16.02.2018р. та вказані обставини можуть свідчити про маніпулювання податковою звітністю в рамках однієї ФПГ з метою уникнення покарання за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної в ЄРПН у вигляді штрафу. А тому, представник відповідача вказує на законність складання акту камеральної перевірки та застосування штрафних санкцій згідно до ст.120-1 ПК України. У додаткових поясненнях від 06.07.2018р. представник відповідача зазначає, що платник податків самостійно визначив суму податкового зобовязання, що відображено в його податковій декларації № від 31.01.2018р., а податкове законодавство не передбачає звільнення від обовязку реєстрації податкових накладних або зміщення граничних термінів такої реєстрації у разі помилкового складання податкової накладної, а тому помилковість складання податкової накладної не може покладатися в основу звільнення позивача від відповідальності за несвоєчасність реєстрації такої податкової накладної. При цьому, представник відповідача зазначає, що в межах спірних правовідносин не мають правового значення доводи позивача про нездійснення постачання послуг за помилково виписаною податковою накладною, оскільки предметом доказування є правомірність застосування штрафних санкцій за порушення терміну реєстрації податкової накладної, а не правильність формування позивачем податкових зобовязань з ПДВ за фактом здійснення або нездійснення господарської операції. За викладеного, представник відповідача вважає, що, оскільки позивачем було порушено визначений законом строк реєстрації вищенаведеної податкової накладної у ЄРПН, то відповідач мав всі законодавчі підстави для складання акту камеральної перевірки та застосування до позивача штрафних санкцій у відповідності до п.201-1.1 ст.201-1 ПК України (а.с.46-47, 97-99).

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 30.07.2018р.

Судом у ході судового розгляду справи встановлені наступні обставини у справі.

Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» зареєстроване як юридична особа за адресою: м. Дніпро, вул. Маяковського, буд 3, перебуває на обліку у Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків ДФС як платник податків та обовязкових платежів до бюджету, є платником ПДВ, що підтверджується копією статуту позивача та відомостями, наведеними в акті перевірки від 09.02.2018р. (а.с. 10-11, 29-31).

09.02.2018р. посадовою особою контролюючого органу була проведена камеральна перевірка позивача щодо даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість та даних Єдиного реєстру податкових накладних за результатами якої було складено акт №59/28-10-46-12-5393056 від 09.02.2018р. за висновками якого було встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме:

- податкової накладної №497 від 26.12.2017р. на суму ПДВ 1721776,73 грн. з граничним строком реєстрації - 15.01.2018р. (фактично зареєстрована 26.01.2018р.), тобто з простроченням на 11 календарних дні (а.с.67-68);

- розрахунку коригування №777 від 31.12.2017р. на суму ПДВ 28,74 грн. з граничним строком реєстрації - 15.01.2018р. (фактично зареєстрована 30.01.2018р.), тобто з простроченням на 15 календарних днів, що підтверджується копіями наведених документів, квитанціями №1 та змістом копії відповідного акту перевірки (а.с.10-11, 69-70).

На підставі вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом 27.02.2018р. було прийнято податкове повідомлення-рішення №, за яким за затримку реєстрації вищевказаних податкових накладних/розрахунків коригування у ЄРПН до позивача було застосовано штраф у загальному розмірі 172180,54 грн., а саме: за затримку реєстрації податкової накладної №497 від 29.12.2017р. на суму ПДВ 1721776,73 грн., було застосовано штраф у розмірі 172177,67 грн., за затримку реєстрації податкової накладної №777 від 31.12.2017р. на суму ПДВ 28,74 грн., було застосовано штраф у розмірі 2,87 грн., що підтверджується копією відповідного податкового повідомлення-рішення та розрахунку штрафу, що є додатком до вказаного податкового повідомлення-рішення (а.с.15, 52).

У подальшому, позивачем здійснювалося адміністративне оскарження вищевказаного податкового повідомлення-рішення шляхом подання відповідної скарги до органів ДФС України за результатами розгляду якої було прийнято рішення за яким скаргу позивача було залишено без задоволення, а вищевказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, що підтверджується копіями відповідної скарги та рішень (а.с.16-19, 21-23).

Позивач оспорює вищевказане податкове повідомлення-рішення, просить визнати його протиправним та скасувати посилаючись на те, що податкова накладна №497 від 26.12.2017р. була виписана помилково за відсутності факту здійснення господарської операції, яка є підставою для формування податкової накладної, а отже і відсутності необхідності складання підприємством податкової накладної, а тому вважає, що позивачем не порушено термінів реєстрації у ЄРПН податкової накладної №497 від 26.12.2017р., що свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача штрафу відповідно до п.120-1.1 ст.120-1 ПК України.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно положень пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилка в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобовязань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, зокрема, для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу протягом 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Аналізуючи вказані норми податкового законодавства, можна дійти висновку, що податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних підлягають реєстрації у ЄРПН у встановлені податковим законодавством строки, в той же час, за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування факти яких виявлені за результатами камеральної перевірки передбачено застосування до такого платника податків штрафних санкцій, при цьому, помилкове складання податкової накладної не звільняє платника податку від обов'язку реєстрації такої податкової накладної у ЄРПН за умовами ст.201 ПК України.

Як встановлено у ході судового розгляду справи, та підтверджено як матеріалами справи, так і поясненнями самих представників сторін, позивачем 26.12.2017р. була виписана податкова накладна за №497 на загальну суму 10330660,40 грн., у тому числі ПДВ- 1721776,73 грн., яка була зареєстрована позивачем у ЄРПН згідно до вимог ст.201 ПК України 26.01.2018р., що підтверджується копією відповідної податкової накладної та копією квитанції №1 від 26.01.2018р. (а.с.24-25).

Разом з тим, за змістом акту камеральної перевірки від 09.02.2018р. було встановлено, що граничним строком реєстрації у ЄРПН згідно податкового законодавства вищенаведеної податкової накладної є 15.01.2018р., що підтверджується копією відповідного акту (а.с.10-11).

Також і за приписами п.201.10 ст.201 ПК України передбачено, що вказана податкова накладна повинна була бути зареєстрована позивачем у ЄРПН у строк до 15.01.2018р.

Позивачем відповідних доказів щодо реєстрації у ЄРПН податкової накладної №497 від 26.12.2017р. у строк до 15.01.2018р. суду не надано.

В той же час, факт несвоєчасної реєстрації вказаної податкової накладної в ЄРПН підтверджується копією квитанції №1 від 26.01.2018р. (а.с.25).

Вказані факти порушення строків реєстрації у ЄРПН податкової накладної №497 від 26.12.2017р. не спростовані позивачем жодними доказами та навіть і не оспорювалися представником позивача у ході судового розгляду справ.

При цьому, слід зазначити, що помилкове складання платником податкової накладної не є підставою для звільнення позивача від обов'язку реєстрації такої податкової накладної в ЄРПН у встановлені строки та не звільняє від відповідальності за порушення термінів реєстрації такої податкової накладної у вигляді штрафу, передбаченого статтею 120-1 Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем податкові накладні зазначені в акті перевірки зареєстровано у ЄРПН з порушенням граничного терміну реєстрації, а отже застосування до позивача штрафу у розмірі 172180,54 грн. за порушення термінів реєстрації таких податкових накладних у ЄРПН на підставі п.п.120-1.1 ст.120-1 ПК України є таким, що відповідає вимогам вищенаведеним норм податкового законодавства України.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обовязок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Проте, позивачем не наведено жодних підстав та не надано жодних доказів, які б свідчили про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням встановлених судом обставин справи та фактів, які свідчать про порушення позивачем граничних термінів реєстрації у ЄРПН податкової накладної №497 від 26.12.2017р., які не спростовані позивачем жодними доказами.

При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення доводи позивача про те, що спірна податкова накладна №497 від 26.12.2017р. була складена помилково без факту здійснення господарської операції, вказана помилка була виправлена шляхом подання позивачем розрахунку коригування до зазначеної податкової накладної №800 від 16.02.2018р., з огляду на те, що помилковість складання платником податків податкової накладної та виправлення таких помилок у подальшому не звільняє позивача від обовязку зареєструвати таку податкову накладну у ЄРПН у строк визначений п.201.10 ст.201 ПК України, тобто, у даному випадку, реєстрації позивачем податкової накладної №497 від 26.12.2017р. у граничний строк до 15.01.2018р., а відповідно, і не може бути підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення строків реєстрації податкової накладної у ЄРПН, яка встановлена ст.120-1 ПК України.

Також слід зазначити, що посилання позивача на відсутність факту здійснення господарської операції за вказаною податковою накладною №497 від 26.12.2017р. та відсутність необхідності складання підприємством вказаної накладної на думку позивача свідчить про те, що позивач не порушував терміни реєстрації вказаної податкової є безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що предметом камеральної перевірки та підставою для прийняття оспорюваного повідомлення-рішення були саме факти задекларованих позивачем у податковій звітності сум ПДВ та даних ЄРПН щодо своєчасності реєстрації у ЄРПН податкових накладних, а не факти перевірки наявності чи відсутності здійснення господарських операцій.

Судом критично надається оцінка і доводам позивача про те, що позивач визнав порушення граничних строків реєстрації у ЄРПН розрахунку коригування №777 від 31.12.2017р., сплатив штраф за вказане порушення у розмірі 2,87 грн., а тому усно уточнив позовні вимоги у цій частині та просив визнати протиправним та скасувати оспорюване податкове повідомлення-рішення лише щодо нарахування штрафу за несвоєчасну реєстрацію у ЄРПН податкової накладної №497 від 26.12.2017р. на суму 1721177,67 грн., оскільки уточнення позовних вимог в усному порядку, без дотримання вимог ст.47 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальним законом не передбачено. При цьому, слід зазначити, що судом з метою надання можливості позивачу уточнити позовні вимоги оголошувалася перерва, проте, представник позивача позовні вимоги у даній частині не уточнив у спосіб та у порядку, встановленому ст. 47 Кодексом адміністративного судочинства України.

Також слід зазначити, що є безпідставними і посилання представника позивача про те, що позивачем у подальшому були виправлені помилки та 16.02.2018р. подано розрахунок коригування №800 до податкової накладної №497 від 26.12.2017р., оскільки наведені обставини щодо виправлення помилок у податковій накладній №497 не звільняють позивача від обов'язку реєстрації самої податкової накладної №497 від 26.12.2017р. у граничний строк, встановлений п.201.10 ст.201 ПК України, тобто у строк до 15.01.2018р.

Зазначені обставини також не можуть бути обрані позивачем як підстави для визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення, оскільки такі обставини не звільняють позивача від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної у ЄРПН, виходячи з аналізу норм ст.120-1 ПК України.

Водночас, відповідачем наведено достатньо підстав та надано доказів, які свідчать про правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення згідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням наявної в матеріалах справи копії квитанції №1, яка свідчить про підтвердження факту несвоєчасності реєстрації позивачем податкової накладної №497 від 26.12.2017р. у ЄРПН (а.с.25,27,66,68).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене та перевіривши дії відповідача з приводу правомірності прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд приходить до висновку про те, що оспорюване рішення прийнято відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.

За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому у задоволенні позову позивачеві слід відмовити.

З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.02.2018р. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 03.08.2018р.

Суддя ОСОБА_1