Справа № 308/5115/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/5683/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.
суддів: Іщук Л.П., Хобор Р.Б.
з участю секретаря судового засідання: Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача громадянина Афганістану ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Деметрадзе Т.Р.., час ухвалення судового рішення 16 год 47 хв у м. Ужгороді) за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Афганістану ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця з України,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року Військова частина НОМЕР_1 ДПС України (далі В/ч НОМЕР_1 , позивач) звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила на підставі ч.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусово видворити за межі України громадянина Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2018 року адміністративний позов було задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Самолюк В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час вирішення питання про примусове видворення судом не враховано, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека. Згідно ч.2 ст.72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, звільнені від подальшого доказування. Станом на час ухвалення оскаржуваних рішень, офіційною позицією УВКБ ООН від 19.04.2016 у зв`язку з проведенням постійних бойових дій у Афганістані з грудня 2010 року, які продовжуються і досі, державам-членам ООН рекомендовано надати міжнародний захист чоловікам боєздатного віку та молодим жінкам.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач у складі групи осіб 09.05.2018 незаконно, поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон з України в Угорську Республіку в районі прикордонного знаку № 342, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Після незаконного перетину кордону вказана група осіб була затримана представниками прикордонної поліції Угорської Республіки та 10.05.2018 в пункті пропуску «Тиса» Чопського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб була передана на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.
Документи що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача були відсутні.
В подальшому, відповідно до ст.263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою ідентифікації та з`ясування обставин правопорушення.
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, зокрема, копією протоколу про адміністративне затримання від 10.05.2018, копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від того ж числа, копією Акту приймання-передавання особи від 10.05.2018, копією протоколу зустрічі помічника Прикордонного Уповноваженого України і помічника Прикордонного Уповноваженого Угорщини, довідкою №81/104 від 12.05.2018 ДПС України ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ), копією рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства від 13.05.2018.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Так, частиною першою статті 26 цього Закону визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Україною будь-які міжнародні угоди з Ісламською Республікою Афганістан про реадмісію осіб не укладались, Законами України такі угоди не ратифікувались.
Пунктом першим статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Судом першої інстанції вірно зазначено про відсутність законних підстав перебування відповідача на території України, передбачених ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Слід зазначити, що у відповідача відсутні документи, які посвідчують його особу, дають право офіційно перебувати в Україні та виїхати з України, родичі на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, а також кошти на повернення, внесення застави, українською мовою він не володіє, проте має намір потрапити до країн Західної Європи нелегальним шляхом.
Як видно з матеріалів справи, позивачем прийнято рішення про примусове повернення відповідача в країну походження, також ним наведено обґрунтовані підстави для висновку, що відповідач не буде виконувати рішення про примусове повернення з території України.
Таким чином, оскільки у відповідача відсутня можливість самостійного повернення до країни походження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для його примусового видворення з території України.
Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що згідно ч.2,4 ст.5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Особа, зазначена в частині другій цієї статті, не несе відповідальності за незаконне перетинання державного кордону України, якщо вона без зволікань звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача в Україні до відповідного органу виконавчої влади із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Фактичні обставини справи також зумовлюють висновок про те, що у розглядуваній ситуації відсутні підстави для застосування ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо неможливості примусового видворення іноземця.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач разом з усіма іншими членами своєї сім`ї нелегально в`їхав на Україну у травні 2018 року з метою подальшого в`їзду до країн Європейського Союзу. Такий виїзд не був зумовлений переслідуванням у країні свого громадянства. Немає доказів чи навіть покликань на конкретні обставини, які б вказували на те, що в Республіці Афганістан відповідачу загрожує чи буде загрожувати небезпека життю чи свободі. За відповідним захистом відповідач в Україні чи в іншій країні не звертався.
Таким чином, доводи апелянта про неможливість його примусового видворення є безпідставними.
З врахуванням наведених вище норм та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржуване рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача громадянина Афганістану ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2018 року по справі № 308/5115/18 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Л. П. Іщук
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 27.07.2018.