Справа № 822/164/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/164/18

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

25 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача: Зозулі В.П.,

представника відповідача: Карповича В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Державної фіскальної служби України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасувати рішення ДФС України про нарахування ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707; зобов'язання Головного управління ДФС України в Хмельницькій області надіслати висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та зобов'язання ДФС України затвердити висновок; зобов'язання ДФС України нарахувати 180867,12 грн. одноразової грошової допомоги на користь ОСОБА_4 та зобов'язання ГУ ДФС України в Хмельницькій області виплатити одноразову грошову допомогу у сумі 180867,12 грн. на користь ОСОБА_4

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення ДФС України щодо відмови затвердити висновок про нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 згідно зі ст.23 Закону України "Про міліцію", виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб для його затвердження Державною фіскальною службою України згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850; зобов'язано ДФС України затвердити висновок про нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб для його затвердження Державною фіскальною службою України згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги Державна фіскальна служба зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальне законодавство, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції". Крім того, відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду з порушенням строків позовної давності.

Відзиви на апеляційні скарги від позивача та другого відповідача на адресу Віницького апеляційного адміністративного суду не надходили, що відповідно до ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в податковій міліції ГУ ДФС у Хмельницькій області та наказом в.о. начальника ГУ ДФС в Хмельницькій області № 186-о від 26.06.2015 року був звільнений з податкової міліції в запас за пп. 64 "Б" (через хворобу).

Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 164 на підставі медичного огляду 17.06.2015 року ухвалено висновок про те, що захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та він не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Згідно з довідкою серія АВ №0540704 від 17.06.2015 за результатами первинного огляду ОСОБА_4 встановлено другу групу інвалідності до 01.07.2018 внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ст.356 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII ОСОБА_4 подав 14.07.2015 заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності до Головного управління ДФС України у Хмельницькій області.

24.12.2015 позивачу була нарахована одноразова грошова допомога в розмірі 62732,88 грн. відповідно до Порядку №707.

Не погодившись з таким нарахуванням позивач звернувся з листом до ГУ ДФС України в Хмельницькій області, в якому здійснити перерахунок вказаної допомоги відповідно до вимог ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №556-ХІІ в редакції від 29.04.2015 відповідно до якого одноразова грошова допомога має виплачуватись в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Листом від 04.01.2018 року №323/10/22-01-04 ГУ ДФС у Хмельницькій області відмовило у нарахуванні недоплаченої суми грошової допомоги, у зв'язку з тим, що відповідно до вимог Порядку №707, ГУ ДФС у Хмельницькій області було підготовлено та направлено до ДФС України разом з документами, зазначеними у п.4, 5 Порядку №707 висновок щодо проведення виплати грошової допомоги у разі настання інвалідності, який був затверджений першим заступником ДФС України, згідно з яким була призначена допомога у сумі 62732,88 грн. та перерахована на картковий рахунок ОСОБА_4 від 24.12.2015 року.

Не погодившись з вказаним листом відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин застосовується чинний на момент встановлення інвалідності, звернення позивача і прийняття оскаржуваного висновку Закон України "Про міліцію" №565-XII.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Ч. 1 ст.308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.356.1 ст.356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII (в редакції закону від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року, далі також - Закон №565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07 листопада 2015 р. в зв'язку з набранням чинності Закону України "Про національну поліцію" №580-VIII.

При цьому, відповідно до п.1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. №707 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, та залишається чинним на час розгляду справи, далі - Порядок №707) одноразова грошова допомога виплачується у разі, зокрема, установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися:

1) під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі:

- п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

- чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

- трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи;

2) у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Порівнюючи наведені положення Закону №565-XII та Порядку №707, суд дійшов висновку про те, що ними по-різному врегульовано питання розміру виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності.

Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачі повинні були застосувати чинний на момент звернення позивача і прийняття оскаржуваного висновку Закон України "Про міліцію" №565-XII (як правовий акт, який має вищу юридичну силу) та призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи.

При цьому порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги, як вказують відповідачі, визначаються Порядком №707.

Так, п.5 Порядку №707 визначає перелік документів, які необхідно подати працівнику податкової міліції органу державної податкової служби за місцем проходження служби для виплати грошової допомоги в разі установлення групи інвалідності.

Відповідно до п.7 Порядку №707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Таким чином, відповідачами безпідставно було призначено позивачу одноразову грошову допомогу у меншому розмірі, ніж встановлено законом.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково послався на Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. №850 (далі - Порядок №850), оскільки в рішенні від 15 лютого 2018 року суд першої інстанції неодноразово зазначав про те, що спірні правовідносини регулюються Порядком №707 та Законом України "Про міліцію".

Так, Порядком №850 установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі, визначеному Порядком №707, було б обґрунтованим у випадку набуття такого права у період до 12 березня 2015 року. Однак, оскільки позивач набув таке право 17 червня 2015 року та у період чинності ст.23 Закону України "Про міліцію" №565-XII, розмір допомоги визначається відповідно до вказаного закону.

Враховуючи наведене, суд вважає безпідставною відмову відповідачів застосувати положення Закону №565-XII до спірних правовідносин.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідачів на постанову Верховного суду України від 8 липня 2014 р. по справі №21-184а14, оскільки вирішальне застосування до спірних правовідносин має ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції, що набрала чинності 12 березня 2015 року), норми якої у згаданій постанові були в іншій редакції та не передбачали конкретного розміру одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, що настала в період проходження служби.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що внаслідок помилкового застосування норм законодавства, відповідачами порушено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Законом №565-XII, тому рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області, викладене у висновку від 06.11.2015 р., щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника податкової міліції, у розмірі згідно з Порядком №707, є протиправним та необґрунтованим.

Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги Державна фіскальна служба вказує на те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, одноразова грошова допомога була нарахована позивачу 24 грудня 2015 року.

В той же час судом першої інстанції визнано протиправним та скасовано рішення ДФС України щодо відмови затвердити висновок про нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_4, викладене у листі Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 04.01.2018 року №323/10/22-01-04.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду з адміністративним позовом строк судового оскарження листа Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 04.01.2018 року №323/10/22-01-04 позивачем пропущено не було.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального праваю

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 серпня 2017 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.