Справа № 806/2826/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м.Житомир справа № 806/2826/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Магдич В.М.,

за участю: представника позивача Яремчука О.В.,

представника відповідача Петренко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов"язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області щодо відмови у наданні йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,00 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області;

- зобов"язати Головне управління Дежгеокадастру в Житомирській області надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,00 га у влапсність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області;

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримавши у відділі в Андрушівському району Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області викопіювання із кадастрової карти звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в селі Стара котельня Андрушівського району Житомирської області. Однак, Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області відмовило у наданні такого дозволу мотивуючи свою відмову тим, що бажана земельна ділянка не може бути використана за цільовим призначенням. На думку позивача така відмова є незаконною, а тому він звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою суду від 18.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 19.07.2018.

19.07.2018 в судовому засіданні оголошувалась перерва та витребовувались додаткові докази, наступне судове засідання призначено на 26.07.2018.

Ухвалою від 24.07.2018 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмовому відзиві. В обґрунтування відзиву зазначає, що в ході розгляду та дослідженні поданих позивачем документів, виявлено землі, які не можуть бути використанні іншими власниками та землекористувачами у зв"язку з нераціональним розміщенням бажаної земельної ділянки. Крім того, зазначає, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, перебуває у власності іншого громадянина . Вважає, що при розгляді звернення ГУ Дердгеокадастру діяло правомірно та просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є учасником АТО та має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення Управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 від 11.11.2015. (а.с.4)

З метою реалізації свого права на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, 09.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району.(а.с.49)

До заяви додав: копію паспорта, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, викопіювання № НВ-016 від 03.04.2017, копію посвідчення УБД, лист Старкотельнянської сільської ради від 17.01.2017 №10 про відсутність у власності заявника земельної ділянки та погодження сільською радою надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою. (а.с.49-56)

Головне Управління Держгеокадастру своїм листом № Г-732/0-1544/0/22-18 від 23.03.2018 повідомило позивача про те, що в ході розгляду поданих документів виявлені землі, які не можуть бути використані іншими власниками та землекористувачами у зв"язку з нераціональним розміщенням бажаної земельної ділянки. Крім того, запропоновано визначитися з іншим розміщенням земельної ділянки та, в подальшому звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. Закону України "Про особисте селянське господарство" особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Відносини, пов`язані з веденням особистого селянського господарства, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Приписами частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

За приписами частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно зі частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. За результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач приймає одне з таких рішень: або надає дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою, або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач 09.02.2018 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району.

До клопотання було додано: копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, викопіювання з публічної кадастрової картки України із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію посвідчення УБД, лист Старкотельнянської сільської ради від 17.01.2017 №10 про відсутність у власності заявника земельної ділянки та погодження сільською радою надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою. (а.с.49-56)

Отже, позивачем до заяви поданий вичерпний перелік документів, встановлений Земельним кодексом України. При цьому, суд зазначає, що у своїй відмові відповідачем жодних зауважень щодо поданих позивачем документів не зазначено.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою мотивована тим, що в ході розгляду поданих документів виявлені землі, які не можуть бути використані іншими власниками та землекористувачами у зв"язку з нераціональним розміщенням бажаної земельної ділянки. Крім того запропоновано визначитися з іншим розміщенням земельної ділянки та, в подальшому звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

За приписами частини 7 статті 118 Кодексу підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак суд наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду справи відповідачем доказів невідповідності земельної ділянки вказаної позивачем у викопіюванні, доданому до заяви, вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, суду надано не було.

Аналізуючи зміст вищевикладених норм, які встановлюють механізм та процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади з приводу надання їм у власність земельних ділянок, суд звертає увагу, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття земель у користування.

При дотриманні заявником при подачі зави щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вимог статей Земельного кодексу України, у уповноваженого органу відсутні законні підстави для встановлення будь-яких обмежень у надані зазначеного дозволу.

Відповідачем не надано жодних доказів того, що позивачем до заяви надано неповний пакет документів, необхідних для позитивного вирішення його заяви та не доведено існування обставин, які б могли бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на бажану позивачем земельну ділянку.

Отже, зазначена у листі №Г-732/0-1544/0/22-18 від 23.03.2018 підстава відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не відноситься ні до однієї з підстав, визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, оскільки мотиви, викладені у відмові нічим не підтверджені.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу, яким при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із клопотаннями дотримано вимог Земельного кодексу України.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, діяло не у межах і не у спосіб, визначений Земельним кодексом України, тому такі дії є протиправними.

Щодо позовних вимог про зобов"язання Головне управління Дежгеокадастру в Житомирській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області.

Як вже зазначалося, відповідно до положень статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

В контексті наведеного суд відмічає, що клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту земелустрою розглядається відповідним органом у місячний строк та про результати розгляду повідомляється заявнику.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивач звернувся до відповідача з клопотанням від 09.02.2018, яке зареєстроване у Головному управління Держгеокадастру у Житомирській області 12.02.2018, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції вх.№Г-732/21-18. (а.с.49,79)

Разом з тим, це клопотання відповідачем розглянуте лише 23.03.2018, тобто з пропуском визначеного законом місячного строку.

Водночас, в абзаці 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що у разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проаналізувавши наведені норми Земельного кодексу України, суд дійшов висновку, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно.

Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Відтак, відмова відповідного органу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, навіть якщо вона, на думку особи, є протиправною, не має наслідком порушення прав та інтересів особи, яка має намір отримати земельну ділянку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові КАС Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №804/3703/16 .

Отже, навіть якщо відповідач у місячний строк не розглянув клопотання позивача та не прийняв будь-яке з рішень, вказане не позбавляло останнього права замовити розробку такого проекту самостійно.

Звертаючись до суду з позовом зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою, позивач намагався усунути перешкоду у реалізації його прав, якої у дійсності немає.

Крім того, суд вирішуючи даний спір, звертає увагу також і на наступні обставини.

Так, як вже зазначалося, позивач, звертаючись до відповідача із клопотанням від 09.02.2018 бажав отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, відповідно до викопіювання № НВ-2016 від 03.04.2017 (а.с. 56).

Разом з тим, в ході розгляду справи представник відповідача пояснив, що на земельну ділянку, яку бажав отримати позивач, був наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою іншій особі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 24.05.2018 №6-1729/14-18-СГ надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Андрушівського району Житомирської області за межами населених пунктів Старокотельнянської сільської ради. (а.с.74)

Зміст даного наказу та витягу з публічної кадастрової карти дає підстави для висновку, що земельна ділянка, на яку відповідачем відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою позивачу, на час надання такого дозволу іншій особі не змінила розміру, конфігурації та цільового призначення (а.с.77).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-018, вказана земельна ділянка 12.07.2018 зареєстрована відділом в Андрушівському районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області та їй присвоєний кадастровий номер :07:000:0023 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.(а.с.76)

Крім того, 25.07.2018 у Головному управлінні Держекадастру у Житомирській області зареєстровано заяву ОСОБА_2 про затвердження документації із землеустрою на вказану земельну ділянку. (а.с.75)

Із зазначеного слідує, що на даний час на бажану позивачем земельну ділянку вже розроблений проект землеустрою гр. ОСОБА_2 , який перебуває на стадії затвердження. Тобто, ця земельна ділянка перебуває в процесі передачі іншій особі.

Отже, оскільки на земельну ділянку, яку позивач бажає отримати у власність вже є розроблений проект землеустрою іншою особою, що перебуває на стадії затвердження, суд вважає, що є недоцільним зобов"язувати відповідача надавати ОСОБА_1 дозвіл для виготовлення проекту землеустрою, оскільки це ніяким чином не відновить та не захистить його права.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні вимоги про зобо"язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виключно шляхом визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Старокотелянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, з огляду на що позов задовольняє частково.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (10002, м.Житомир, вул.Довженка, 45, ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Старокотелянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 01 серпня 2018 року