Справа № 2-а-246/10/1512
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2010-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-А-246/10/1512
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко JI.B.

при секретарі Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, просить зобов'язати відповідача перерахувати і сплати йому пенсію у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-12 від 28 лютого 1991 року, як інваліду 2-ої групи та особи віднесеної до 1 категорії постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильської АЕС 1-ої категорії, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2005 року по 9 грудня 2009 року, та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси призначити та сплачувати йому пенсію у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-12 від 28 лютого 1991 року, як інваліду 2-ої групи та особи віднесеної до 1 категорії постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильської АЕС 1-ої категорії, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % відсотків мінімальної пенсії за віком з послідуючим перерахунком у зв'язку зі змінами розмірів мінімальної пенсії за віком.

Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить його позов задовольнити, та розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача надала заперечення на позов ОСОБА_2, та заяву в якій просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2, та розглянути справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інвалід II групи, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи (Категорія 1) серія А № 080578, посвідчення безстрокове і діє на всій території України від 23 липня 1997 року, яке перереєстроване.

Відповідно до Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-Х1І «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_2 призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами, але як вбачається з матеріалів справи відповідач визначив розмір зазначених пенсій позивачеві згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремий категоріям пенсіонерів фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, виходячи з базової величини для обчислення конкретних державних пенсій та додаткових пенсій за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 1 категорії, встановленої в розмірі 19,91 грн.

Відповідно до ч.І. ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1 встановлюються у вигляді державної пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і йому встановлено 11 групу інвалідності.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

4.4ст.54 вищевказаного Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Тобто, наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч.2 ст. 46 Конституцією України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.4 ст.9 КАС України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи викладене, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначені розміру пенсії позивачу ОСОБА_2 необхідно застосовувати ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанову Кабінету Міністрів України № 1 від 3 січня 2002 року « Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», на підставі якої була нарахована пенсія позивачу, оскільки остання істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

4.5ст. 54 вищезазначеного Закону передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавством такого права Кабінету України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, яких встановлено розміри мінімальних пенсій за віком.

Зміст статей 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з чинним законодавством визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, судом не приймається до уваги положення ч.З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачена ст. 49, 50, 54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. З ст. 67 зазначеного Закону в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1.2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційним положення пункту п.п. 15 п. 28 II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з яким з 01 січня 2008 року у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по II групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У 2009 році не зупинялись та не змінювались норми ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Таким чином, державна пенсії позивача з 01 січня по 31 грудня 2005 року. 01 січня по 31 грудня 2006 року, 01 січня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 24 лютого 2010 року мала бути не нижче 8 мінімальних пенсій за віком. Проте, як вбачається з відповіді від 3893/А-2 від 23 липня 2009 року, наданої відповідачем, розмір пенсії позивача був меншим ніж 8 мінімальних пенсії за віком.

Суд вважає, що неправомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу у період з 01 січня по 31 грудня 2005 року, 01 січня по 31 грудня 2006 року, 01 січня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по .24 лютого 2010 року пенсії у меншому розмірі ніж встановлено ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню у частині визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу у період у період з 01 січня по 31 грудня 2005 року, 01 січня по 31 грудня 2006 року, 01 січня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 24 лютого 2010 року пенсії у меншому розмірі ніж встановлено ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси провести перерахунок державної пенсії інваліда II групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, відповідно до ч.4 ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ч.І ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 01 січня по 31 грудня 2005 року, 01 січня по 31 грудня 2006 року, 01 січня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 24 лютого 2010 року, з урахуванням виплачених сум, в іншій частині позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 6-11, 70-71, 86, 159-163 КАС України, ст. ст. 19,46 Конституції України, ст.ст. 50,54, 67 Законом України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період у період з 01 січня по 31 грудня 2005 року, 01 січня по 31 грудня 2006 року, 01 січня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 24 лютого 2010 року пенсії у меншому розмірі ніж встановлено ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси провести перерахунок державної пенсії інваліда II групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, відповідно до ч.4 ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ч.І ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 01 січня по 31 грудня 2005 року, 01 січня по 31 грудня 2006 року, 01 січня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 24 лютого 2010 року, з урахуванням виплачених сум, в іншій частині позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий