Справа № 2а/0570/8782/11
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

31 липня 2018 року

справа №2а/0570/8782/11

адміністративне провадження №К/9901/4426/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року у складі судді Толстолуцької М.М. та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у складі колегії суддів Ляшенка Д.В., Ястребової Л.В., Чумака С.Ю. у справі № 2а/0570/8782/2011 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

В травні 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Донбас" (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - податковий орган, контролюючий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 травня 2011 року № /19888/10/15-16-23, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 7 707 086,25 грн, з яких за основним платежем 6 165 669, 00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 1 541 417, 25 грн, зобов'язання відповідача утриматись від вчинення дій, направлених на порушення прав позивача на звільнення від оподаткування податком на прибуток на суму прибутку, отриманого від реалізації інвестиційного проекту, які передбачені Свідоцтвом № 47/1-2003 від 26 грудня 2003 року про схвалення інвестиційного проекту, виданого Радою з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області та Типовим договором (контрактом) від 26 грудня 2003 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Донбас" з Артемівською міською радою Донецької області, відповідно до вимог Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області" № 356-ХІV в редакції від 07 лютого 2002 року.

26 лютого 2013 року постановою Донецького окружного адміністративного суду адміністративний позов Товариства задоволений частково, скасовано податкове повідомлення-рішення від 11 травня 2011 року № /19888/10/15-16-23. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи позов в частині, суд першої інстанції застосував принцип верховенства права, закріплений Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, практику Європейського Суду з прав людини, дійшов висновку, що тлумачення податковим органом факту втрати чинності окремих положень Закону України «Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області» від 24 грудня 1998 року № 356-XIV у зв'язку із внесенням до нього змін Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів» від 25 березня 2005 року № 2505-ІV, внаслідок якого позивач позбавляється пільг при оподаткуванні прибутку, є фактично звуженням змісту існуючих прав позивача, що є неприйнятним з огляду на положення Конституції України.

28 січня 2014 року постановою Донецького апеляційного адміністративного суду відмовлено в задоволенні апеляційної скарги Товариства, апеляційну скаргу податкового органу задоволено і постанову скасовано, в задоволенні позовних вимог Товариства відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, висновуючись на аналізі положень Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області", Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів" від 25 березня 2005 року № 2505-ІV, Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", вважав, що дія Закону № 2505-ІV поширюється на результати фінансово-господарської діяльності платника податку за наслідками усього податкового періоду, який розпочинається з 01 січня 2005 року. Цей суд зазначив, що положення Закону № 2505-ІV щодо виключення у Законі України "Про оподаткування прибутку підприємств" абзаців другого - сімнадцятого пункту 22.5 та у Законі України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області" статті 14 на час виникнення спірних відносин неконституційними не визнавались, тому є чинними, що в свою чергу позбавляє Товариство пільги з податку на прибуток за інвестиційним проектом. Щодо застосування до платника податків податковим органом штрафних (фінансових) санкцій, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що положення пункту 7 підрозділу 10 Прикінцевих положень Податкового кодексу України до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки порушення податкового законодавства позивачем вчинене саме у 2010 році і за цей період , а не за період з 1 січня по 30 червня 2011 року.

У лютому 2014 року Товариством подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на постанови судів попередніх інстанцій, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення ними норм процесуального права, доводить помилковість висновків, викладених у постановах суду першої та апеляційної інстанцій, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року повністю, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У касаційній скарзі Товариство зазначає про порушення процедури винесення податкового повідомлення-рішення, яке виразились у неправильному оформленні результатів камеральної перевірки. Позивач вказує, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України» від 25 березня 2005 року № 2505-IV не має зворотної сили в часі і не містить вказівки на те, що підприємства, які реалізують зареєстровані інвестиційні проекти і мають чинні свідоцтва про схвалення такого проекту та Типовий договір (контракт), втрачають право на пільги. Товариство стверджує, що позбавлення податкової пільги можливе виключно законами про оподаткування, а не законами про Державний бюджет. Позивач наголошує про відсутність підстав для застосування штрафних (фінансових) санкцій з огляду на Перехідні положення Податкового кодексу України. На думку платника податку, судом першої інстанції порушено норму пункту 3 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України.

03 березня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Донецького окружного адміністративного суду справу № 2а/0570/8782/2011.

07 квітня 2014 року податковим органом подані заперечення на касаційну скаргу позивача, якими відповідач просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

18 травня 2015 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду часткового відновлено повністю втрачене провадження в адміністративній справі.

15 липня 2015 року справа № 2а/0570/8782/2011 надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України.

15 січня 2018 року справа № 2а/0570/8782/2011 з Вищого адміністративного суду України передана до Верховного Суду.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанови судів першої та апеляційної інстанції в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналогічні вимоги містять положення статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Донбас" зареєстровано як юридична особа 20 жовтня 2003 року, включено до .

25 березня 2011 року податковим органом проведено камеральну перевірку платника податку на прибуток Товариства, результати якої оформлено актом від 15 квітня 2011 року № 214/15-16-23/3-31279540 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено заниження Товариством податкового зобов'язання з податку на прибуток у податковій декларації з податку на прибуток за 2010 рік на 6165669 гривень внаслідок відображення у рядку 10 Декларації пільги по оподатковуваному прибутку у розмірі 24662677 гривень з порушенням вимог пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів".

11 травня 2011 року посадовою особою податкового органу на підставі акту перевірки, згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення № /19888/10/15-16-23/3, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 7 707 086,25 гривень, у тому числі за основним платежем - 6 165 669,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями - 1541417,25 гривень.

Судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що 26 грудня 2003 року протокольним рішенням № 9 засідання Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області погоджено інвестиційний проект Товариству з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Київ" - "Модернізація існуючого та створення нових виробництв ЗАТ "Деконський гіпс" на суму 36,32 млн. долл. США та приписано видати Свідоцтво про схвалення інвестиційного проекту Товариству з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Донецьк"

26 грудня 2003 року Товариству видано Свідоцтво № 47/1-2003 про схвалення інвестиційного проекту, згідно з яким схвалений Радою з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області інвестиційний проект Товариство з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Київ" - "Модернізація існуючого та створення нових виробництв ЗАТ "Деконський гіпс" впроваджується на території міста Артемівськ підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Київ", яке відповідно до положень закону має право на пільгових умовах ввозити з-за кордону на протязі п'яти років обладнання, устаткування, сировину, матеріали, предмети для здійснення проекту; після отримання першого прибутку від інвестиційної діяльності, не сплачувати податок на прибуток перші три роки, та сплачувати його за ставкою 50% від діючої ставки наступні три роки.

26 грудня 2003 року між Товариством (Інвестором) та Артемівською міською радою (Органом управління) укладено Типовий договір (контракт) на реалізацію інвестиційного проекту "Модернізація існуючого та створення нових виробництв ЗАТ "Деконський гіпс" на території пріоритетного розвитку, в спеціальній (вільній) економічній зоні, відповідно до умов якого Інвестор зобов'язується на власний ризик і за власні кошти відповідно до умов цього договору (контракту) забезпечити реалізацію схваленого (затвердженого) інвестиційного проекту. Під час реалізації інвестиційного проекту Інвестору відповідно до законодавства надаються такі пільги: - звільнення на 5 років починаючи з дати першого оформлення вантажної митної декларації від обкладання ввізним митом сировини, матеріалів, предметів, устаткування та обладнання (крім підакцизних товарів) та звільнення від обкладання податком на додану вартість устаткування та обладнання під час їх ввезення в Україну;

- звільнення від оподаткування прибутку на три роки, починаючи з моменту отримання першого прибутку, одержаного від реалізації інвестиційного проекту;

- оподаткування прибутку в наступні три роки за ставкою 50 відсотків від діючої ставки оподаткування;

- оподаткування дивідендів, що сплачуються інвесторам суб'єктам підприємницької діяльності, який реалізує інвестиційний проект, за ставкою 10 відсотків.

У подальшому до контракту укладені додаткові угоди № 1 та № 2, якими відповідно до протокольних рішень Ради з питань спеціальних економічних зон та спеціального режиму інвестиційної діяльності в Донецькій області від 12.08.2004 № 10 та від 23.12.2004 № 38 вносились зміни та доповнення до бізнес-плану інвестиційного проекту «Модернізація існуючого та створення нових виробництв ЗАТ «Деконський гіпс».

Відповідно до вказаних вище документів позивач користувався пільгами по оподаткуванню прибутку, у тому числі й протягом періоду, що перевірявся відповідачем.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Товариство відобразило суму пільги у розмірі 24 662 677 гривень на підставі Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області".

Надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, Суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:

суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону;

суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Абзацом 7 пункту 22.5 статті 22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (в редакції Закону від 15.07.1999 № 973-XIV, що діяла на час видачі вищевказаного Свідоцтва та укладання Типового договору між позивачем та Артемівською міською радою), на період функціонування спеціальних економічних зон "Азов" і "Донецьк" та дії спеціального режиму інвестиційної діяльності на територіях пріоритетного розвитку в Донецькій області податок на прибуток справляється з платників цього податку з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області".

Відповідно до статті 14 Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області" у редакції Закону від 07 лютого 2002 року № 3036-III, спеціальний режим інвестиційної діяльності застосовується до суб'єктів підприємницької діяльності, які реалізують схвалені Радою інвестиційні проекти у пріоритетних видах економічної діяльності на територіях пріоритетного розвитку згідно з укладеним контрактом.

Відповідно до цього режиму: … б) звільняється на три роки від оподаткування прибуток, одержаний від реалізації інвестиційних проектів, схвалених Радою, на новостворених підприємствах, діючих підприємствах, їх філіях та інших структурних підрозділах - платниках податку, на яких відбувалася реструктуризація, реконструкція, модернізація, перепрофілювання, в частині, одержаній від освоєння інвестицій, на підставі документів окремого (бухгалтерського, податкового) обліку, якщо інвестиції в них еквівалентні не менш як 1 мільйону доларів США, для малих підприємств - не менш як 250 тисячам доларів США.

Порядок обчислення прибутку, одержаного від здійснення інвестицій на діючих підприємствах, встановлюється Державною податковою адміністрацією України.

Прибуток таких підприємств з інвестицією в них, еквівалентною не менш як 1 мільйону доларів США, одержаний з четвертого по шостий рік, оподатковується за ставкою в розмірі 50 відсотків діючої ставки оподаткування.

Зазначені пільги застосовуються з моменту отримання першого прибутку.

Згідно із абзацом 3 пункту 9 Порядку розгляду і схвалення інвестиційних проектів, що реалізуються у спеціальних економічних зонах та на територіях пріоритетного розвитку в Донецькій області, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 червня 1999 року № 1065 (в редакції, чинній на час укладення Типового договору (контракту)) вказані пільги застосовуються після укладання інвестором відповідного контракту.

В подальшому до Закону України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області" внесені зміни Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів" від 25 березня 2005 № 2505-ІV (далі - Закон № 2505-ІV), зокрема у Законі України "Про оподаткування прибутку підприємств" абзаци другий - сімнадцятий пункту 22.5 виключено; у Законі України "Про спеціальні економічні зони та спеціальний режим інвестиційної діяльності в Донецькій області" статтю 14 виключено.

Закон № 2505-ІV набув чинності 31 березня 2005 року. Пунктом 2 Розділу II "Прикінцеві положення" цього Закону встановлено, що його норми щодо оподаткування прибутку підприємств поширюються на результати фінансово-господарської діяльності платника податку за наслідками податкового періоду, на який припадає дата набрання чинності цим Законом.

Застосовуючи вказані правові норми, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок, що з дати набрання чинності Законом № 2505-IV, а саме з 31 березня 2005 року, у позивача зникли правові підстави для пільгового режиму оподаткування, який попередньо був встановлений статтею 14 Закону № 356-XIV. Висновок акту перевірки про заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на прибуток за 2010 рік на 7 707 086,25 грн. внаслідок застосування пільгового режиму оподаткування, який був скасований, є правильними. Таким чином, дія Закону № 2505-ІУ поширюється на результати фінансово-господарської діяльності платника податку за наслідками усього податкового періоду, який розпочинається з 01 січня 2005 року.

Доводи заявника касаційної скарги щодо неможливості скасування податкової пільги Законом про Державний бюджет України є неприйнятними, оскільки цей закон встановлює серед іншого основи регулювання податкових відносин у частині спрямування податків до Державного бюджету як елементу його доходної частини, що дозволяє дійти висновку, що цим законом може зупинятися дія окремих положень податкових законів, змінюватися ставки податків, зборів (обов'язкових платежів), скасовуватися пільги зі сплати податків, запроваджуватися правила оподаткування, тощо.

Недоліки оформлення акту перевірки не є самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення за наявності встановлення в діях платника податку складу податкового правопорушення.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо правомірності застосування податковим органом до позивача штрафних (фінансових) санкцій, а також щодо не розповсюдження дії пункту 7 підрозділу 10 Прикінцевих положень Податкового кодексу України на спірні правовідносини, оскільки штраф не більше 1 гривні необхідно застосовувати за порушення допущені за період, а не у період з 1 січня по 30 червня 2011 року, що в межах цих правовідносин відсутнє.

Доводи касаційної скарги позивача не спростовують вищенаведених висновків судів попередніх інстанцій, а відтак підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга Товариства залишається без задоволення, а рішення постанова суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас» залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі № 2а/0570/8782/2011 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер