Справа № 804/3222/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року Справа № 804/3222/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась Первинна професійна спілка Правозахисники країни з позовом до Національної поліції України, в якому просили:
визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо ненадання інформації на запит Первинної професійної спілки Правозахисники країни від 10 листопада 2017 року за вих. № 268 в п'ятиденний термін, що передбачений ч.1 ст.28 ЗУ Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності;
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь Первинної професійної спілки Правозахисники країни витрат по підготовці справи до розгляду в розмірі 3000 (три тисячі гривень) 00 копійок;
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь Первинної професійної спілки Правозахисники країни понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що Первинною професійною спілкою Правозахисники країни 10 листопада 2017 року до Національної поліції України був направлений запит за вих. № 268 з проханням надати інформацію завдяки яким особливостям чи факторам існує різниця у розмірі грошового забезпечення дільничного інспектора та інспектора ювенальної поліції. 21 листопада 2017 року за вих. №4557/29/2/01-2017, тобто з порушенням п'ятиденного терміну, що передбачений ч.1 ст.28 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області надало інформацію на запит Профспілки від 10 листопада 2017 року за вих. № 268. Позивач вважає, що відповідачем було порушено ч.1 ст.28 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, у зв'язку з чим, просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання належної інформації на запит позивача за вих. № 268 від 10.11.2017 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, яку вручено відповідачу 29.05.2018.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
19.06.2018 року відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що оскаржувана бездіяльність Національної поліції України не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки передумовою надання інформації на запит профспілки є її наявність у відповідного суб'єкта або обов'язок володіти нею відповідно до компетенції, а наданими письмовими доказами повністю доведено, що Національна поліція України як центральний орган управління та суб'єкт, до якого був адресований спірний запит від 10.11.2017 № 268, не була його безпосереднім виконавцем, оскільки не являється ні роботодавцем голослівно заявлених членів профспілки, ні володільцем запитуваної інформації, ні суб'єктом, до обов'язку якого входить володіння запитуваною інформацією відповідно до компетенції. Крім цього, зважаючи на те, що ГУНП в Дніпропетровській області запитувана інформація Первинній професійній спілці Правозахисники країни надана в повному обсязі, на думку Національної поліції України, не вбачається наявність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. Враховуючи вищезазначене, просили закрити провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України, або відмовити у задоволенні позову.
З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до Статуту Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" затвердженого загальними зборами засновників Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" Протоколом від 17.07.2017 року №17/07-17, Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" створена відповідно до протоколу установчих зборів засновників, які відбулись 15.02.2014р. у місті Дніпропетровську та є первинною добровільною неприбутковою організацією, створеною за територіальною та галузевою ознаками, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.
Первинна професійна спілка Правозахисники країни звернулась до Національної поліції України із запитом за вих. № 268 від 10.11.2017 року в порядку статті 28 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності щодо одержання безоплатно інформації від роботодавців або їх об'єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій.
В зазначеному запиті позивач просив надати інформацію завдяки яким особливостям чи факторам існує різниця у розмірі грошового забезпечення дільничного інспектора та інспектора ювенальної поліції.
Зазначений запит був отриманий Національною поліцією України 13.11.2017 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься у матеріалах справи.
ОСОБА_2 управління поліції в Дніпропетровській області вих. №4557/29/2/01-2017 від 21.11.2017 року на запит від 10.11.2017 року № 268 позивача було повідомлено, що виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та у Порядку, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016№ 260, за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. Відповідно до пункту 1 вищевказаної Постанови грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Пунктом 12 розділу 2 зазначеного Порядку передбачено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Позивач вважає протиправною бездільність відповідача щодо ненадання відповіді на запит у встановлений законодавством строк, у звязкуз з чим звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазнчає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі; член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.
Статтею 3 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності визначено сферу дії цього закону та встановлено, що його дія поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об'єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об'єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.
Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.
Частинами 1, 2 статті 104 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об'єднання та професійні спілки відповідно до Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності. Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.
Відповідно до положень Статуту первинної професійної спілки Правозахисники країни профспілка об'єднує осіб, які працюють в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, а також осіб які звільнились у зв'язку з виходом на пенсію з ОСОБА_2 управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а також інших осіб пов'язаних з правоохоронною діяльністю.
Згідно частини першої статті 19 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян.
Враховуючи, що питання, яке висвітлювалося в запиті до відповідача, стосувалося членів профспілкової організації (відповідачем вказане твердження не спростовано), суд приходить до висновку, що дане питання стосується прав, свобод та інтереси безпосередньо членів даної Профспілки, що надає право позивачу здійснювати їх захист в порядку, передбаченому Законом України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності.
Таким чином, розгляд запиту Професійної спілки Правозахисники країни за вих. № 268 від 10.11.2017 року відповідачем повинен був здійснюватися у відповідності до вимог Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності від 15.09.1999 року № 1045, зокрема, статті 28 зазначеного Закону, якою передбачено, що профспілки, їх об'єднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об'єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. Зазначена інформація має бути надана не пізніше п'ятиденного терміну.
При цьому, посилання відповідача на те, що запит № 268 від 10.11.2017 року скерований до Національної поліції України безпідставно, оскільки відповідач не являється роботодавцем жодного працівника, про яких йдеться у запиті, суд не відносить до обставин, які вказують на відсутність підстав для розгляду запитів Первинної професійної спілки Правозахисники країни в іншому порядку, ніж передбаченому Законом України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, адже позивач як легалізована профспілкова організація має всі необхідні правовстановлюючі документи, а тому користується усіма відповідними правами, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2018 року N К/9901/4210/18 (N 804/3918/17).
Отже, відповідач, як державний орган, не надавши інформацію на вищезазначений запит Професійної спілки Правозахисники країни у передбачений законом 5-ти денний строк (що не заперечується і відпвоідачем у відзиві, оскільки самостійно зазначає, що відповідь надано лише на 7 день), діяв усупереч Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Національної поліції України щодо ненадання інформації на запит Первинної професійної спілки Правозахисники країни № 268 від 10 листопада 2017 року у п'ятиденний термін.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини другої вказаної статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Приписами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано поняття та порядок розподілу між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
Так, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
До матеріалів справи позивачем надано копії Договору про надання юридичних послуг № 24/04-1 від 24.04.2018 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, квитанцій від 2.04.2018 року № 24/04-1 на суму 800,00 грн., № 24/04-2 на суму 1800,00 грн. та № 24/04-3 на суму 400,00 грн., розрахунок наданих послуг згідно вказаного договору на загальну суму 3000,00 грн., а також прейскурант на юридичні послуги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3В
Відповідно до вказаного розрахунку позивачем отримано правову допомогу у вигляді усної консультації та правового аналізу наданих документів з питання звернення до суду з адміністративним позовом на суму 800,00 грн., написання адміністративного позову про визнання бездіяльності протиправною 1800,00 грн. та подача адміністративного позову про визнання бездіяльності протиправною до суду 400,00 грн.
Витрати на оплату послуг за подання адміністративного позову до суду не підлягають задоволенню, оскільки адміністративний позов підписаний та поданий безпосередньо до суду головою первинної професійної спілки Правозахисники країни.
Сума витрат на правову допомогу в розмірі 800,00 грн. (усна консультація та складання позову) є не обґрунтованою з огляду на складність справи та обсяг наданих послуг.
Позивачем також не надано доказів на підтвердження тривалості часу, витраченого на виконання робіт.
Отже, відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати у загальному розмірі 1 800,00 грн.
Судовий збір у розмірі 1762,00 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 1/195 від 27.04.2018 року, також підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1