Справа № 824/366/18-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/366/18-а

Cуддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (позивач) просить суд : - визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначені пенсії позивачу пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити позивачу з 27.03.2017 року пенсію за віком відповідно до закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року , зарахувавши до стажу державної служби час військової служби у Збройних Силах з 01.09.1973 року по 29.03.1995 року та здійснити виплату цієї пенсії з 27.03.2018 року з урахуванням виплачених сум;

- стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 704,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.03.2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про переведення з отримуваної пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак відповідач відмовив у задоволені заяви, про що повідомив листом від 20.04.2018 року № 10937/02. Причиною відмови стало неврахування відповідачем стажу державної служби періоду з 01.09.1973 року по 29.03.1995 року, що складає 21 рік 06 місяців 29 днів проходження військової служби. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує його конституційне право на призначення пенсії відповідно до закону України «Про державну службу».

21.05.2018 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на позов, в якому вказується, що позивачі перебуваючи на службі в Збройних силах не працював на посадах державного службовця, тому відповідно, відсутні підстави для зарахування цього періоду до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідної категорій посад державних службовців та який дає право на призначення пенсії державного службовця в рамках чинного законодавства.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги, а також справу розглядати у порядку письмового провадження.

Представник відповідача заперечував проти позову, надав пояснення суду по суті спору, а також клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 .(а. с. 9).

27.03.2018 року позивач звернувся із заявою до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про переведення з отримуваної пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». (а. с. 32).

20.04.2018 року Головне управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом № 10937/02 повідомило позивача про відмову у задоволенні його заяви. В листі зазначено, що оскільки в період служби в збройних силах позивачу присвоювалися спеціальні звання, а не ранги державних службовців, відповідно такі посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців. В зв`язку з цим відсутні підстави для зарахування періоду служби в збройних силах з 01.09.1973 року по 29.03.1995 року до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. Крім того, оскільки позивач станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби і у нього відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, то він не має право на призначення пенсії за віком за нормами Закону України «Про державну службу». (а. с. 14-а).

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до пункту 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Попереднього Закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Попереднього Закону, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Попереднього Закону передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, слід дійти висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Попереднього Закону після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Попереднього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Нового Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2018 року (справа №822/524/18).

Таким чином, посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 року не займав посади державної служби та, відповідно, не має права на пенсію за нормами Закону №889-VII є безпідставним, оскільки пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VII не вимагає від особи перебувати на державній службі станом на 01.05.2016 року.

Суд зазначає, що станом на дату звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про перехід на інший вид пенсії позивач досяг 62 років, а відтак позивачем дотримано вимоги частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII в частині наявності необхідного віку.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 (до вступу в дію Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII) здійснюється згідно Порядку обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283).

Відповідно до абз. 5 пункту 3 Порядку №283 до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Крім того, спеціальним законодавством Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 вказаного закону).

Пунктом "в" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

З урахуванням досліджених письмових доказів, судом встановлено, що згідно копії військового квитка серії НОМЕР_2 , а також «Послужного списку» № М-413789 видно, що ОСОБА_1 проходив без перервну військову службу в Збройних силах з 01.09.1973 року по 29.03.1995 рік (а. с. 14, 76-81).

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Шевченківського районного суду від 16.03.2017 року справа № 727/1441/17 (провадження № 2-а/727/123/17), залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1973 року по 29.03.1995 рік проходив службу на офіцерських посадах, в тому числі з 15.1.1983 року по 2.08.1989 року в пос. Березовський Іванівського району Амурської області, який віднесено до району Крайньої Півночі та прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР. Вказаний період проходження служби дає право на пільги встановлені Постановою Ради Міністрів СРСР від 21 травня 1984 року № 482 щодо врахування одного місяця служби за півтора.

Із змісту Довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 березня 2018 року № 285 "Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця" видно, що з урахуванням вимог частини третьої статті 46 Закону України "Про державну службу" , постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 206 року № 229 "про порядок обчислення стажу державної служби" стаж державної служби ОСОБА_1 становить 27 років 1 місяць 29 днів, із них служба в Збройних силах 21 рік 6 місяців 29 днів, на посадах державного службовця 5 років 7 місяців 0 днів. 7 ранг державного службовця ОСОБА_1 відповідає військовому званню - капітан.

Щодо вказаної довідки, то з цього приводу суд зазначає, що вказаний зразок Довідки Затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01. 2017 року № 1-3, згідно якої Чернівецьким обласним військовим комісаріатом зазначено періоди проходження служби ОСОБА_1 в Збройних силах, період роботи на державній службі, які зараховано до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до стажу державної служби позивача період проходження військової служби в Збройних силах з 01.09.1973 року по 29.03.1995 рік, що складає 21 рік 06 місяців 29 днів, з урахуванням пільгового обчислення вислуги років 02 роки 03 місяці 25 днів, які дають право на призначення пенсії державного службовця.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задовольнити в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 263 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначені пенсії позивачу пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити позивачу з 27.03.2017 року пенсію за віком відповідно до закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року , зарахувавши до стажу державної служби час військової служби у Збройних Силах з 01.09.1973 року по 29.03.1995 року та здійснити виплату цієї пенсії з 27.03.2018 року з урахуванням виплачених сум

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн., згідно з квитанцією № 0.0..1 від 25.04.2018 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Д. Дембіцький