Справа № 502/101/18
Суддя: Манжос Н. В.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/101/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Манжос Н. В.,

за участю секретаря судового засідання Припас А. О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у місті Одеса, лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 24.01.2018 року з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у місті Одеса, лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якій просить суд: скасувати постанову від 04.11.2017 року серії ЕАА № 201408 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425, 00 гривень.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що 04.11.2017 року інспектором Управління патрульної поліції у місті Одеса, лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕАА № 201408, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у звязку з порушення п. 8.7.4 Правил дорожнього руху України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

04.11.2017 року о 14 годині 48 хвилин поліцейський ОСОБА_2 зупинив водія ОСОБА_1, за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 275 та повідомив причину зупинки перевірка документів, отримавши документи, як зазначає позивач, поліцейський пішов до свого автомобіля для перевірки про наявність інформації про перебування автомобіля у розшуку. Також вказує, що за деякий час поліцейський повернув документи без будь яких зауважень.

20.11.2017 року, як зазначає позивач, він звернувся до УПС НП Одеської області із запитом про отримання інформації про причину зупинки його транспортного засобу.

11.12.2017 року позивач отримав відповідь на запит, де його повідомили про порушення п. 8.7.4 Правил дорожнього руху України та що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за № 201408 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

12.12.2017 року позивач звернувся до УПС НП Одеської області для отримання постанови за № 201408.

11.01.2018 року позивач отримав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як зазначає позивач, поліцейський ОСОБА_2 положень ст. 256 КУпАП не виконав та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив права позивача. Також, як зазначає позивач, поліцейський розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, не дав можливості позивачу скористатися його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

На підставі вищезазначеного позивач просив суд скасувати постанову від 04.11.2017 року серії ЕАА № 201408 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425, 00 гривень

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач - інспектор Управління патрульної поліції у місті Одеса, лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, письмових клопотань не надав.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції в підготовче судове засідання не зявився, надав пояснення, згідно яких просив суд залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення, посилаючись на наступне.

04.11.2017 року в ході виконання службових обовязків інспектором патрульної поліції роти № 4 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 в складі наряду під позивним «Благо» виявив транспортний засіб «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням, як пізніше стало відомо, ОСОБА_1, що рухався о 15 годині 53 хвилини по Миколаївській дорозі, 168а по смузі яка позначена з обох боків дорожньою горизонтальною розміткою 1.9 (позначає межі смуг руху, на яких здійснюється реверсивне регулювання; поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (при вимкнених реверсивних світлофорах) на дорогах, де здійснюється реверсивне регулювання) при вимкнених сигналах реверсивного світлофору, чим порушив пункт 8.7.4. Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила, Правила дорожнього русу), яким визначено, що при вимкнених сигналах реверсивного світлофора, що розташований над смугою, позначеного з обох боків дорожньою розміткою 1.9, вїзд на цю смугу заборонено (факт руху транспортного засобу зафіксовано на відео № зі службової камери). Інспектор патрульної поліції відреагував на це правопорушення та зупинив автомобіль «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_2, для з'ясування причин порушення ним Правил дорожнього руху України. Лейтенант поліції ОСОБА_2 представився позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. І ст. 279 КУпАП). Позивачу було роз'яснено суть його правопорушення та висунуто законну вимогу пред'явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Поліцейським, під час розгляду справи, роз'яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та положення ст. 268 та ст. 307, 308 КУпАП. Як вказує, представник третьої особи, треба врахувати, що позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП не надходило, окрім того, що позивач висловив незгоду з діями співробітників поліції у тексті позовної заяви. Відповідно до ч. І ст. 283 та п. І ч. І ст. 284 КУпАП лейтенант поліції ОСОБА_2, виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу негайно. Після закінчення справи інспектор патрульної поліції ОСОБА_2, відповідно до ст. 285 КУпАП оголосив винесену постанову серії ЕАА № 201408 від 04.11.2017 року.

Також представник третьої особо вказав, що позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних даних та доказів у відповідності до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІІІ (в редакції на момент виникнення спірних відносин), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом № з відеореєстратора інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Одесі по Миколаївській дорозі дійсно їхав по смузі, яка позначена з обох боків дорожньою горизонтальною розміткою 1.9, чим порушив п. 8.7.4 Правил дорожнього руху України.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 201408 від 04.11.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 гривень.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІІІ (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст.23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.1 Інструкції №1395).

У відповідності до п.1 р. ІІІ Інструкції № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід зазначити, що зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція М 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією, які у свою чергу передбачають можливість винесення постанови саме на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, є безпідставними та неаргументованими, оскільки позивач помилково тлумачить рішення Конституційного суду України на свою користь.

Крім того, позивач також вказав на те, що відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Слід зазначити, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Частиною 4 статті 161 КАС України встановлено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Тож, обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 46, 241, 243, 245, 288, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у місті Одеса, лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3