Справа № 0440/5572/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2018 року Справа № 0440/5572/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Ількова В.В.,
При секретарі: Загородній О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, скасування арешту,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати дії державного виконавця щодо не вирішення питання про скасування арешту при закінченні виконавчого провадження - неправомірними;
- зняти арешт з усього майна ОСОБА_1, накладений постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 22.07.2013 року у виконавчому провадженні ВП №38949112.
У обґрунтування позову зазначено, що у 2013 року державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області була винесена постанова про накладення арешту на все її майно у виконавчому провадженні № 38949112, відкритому на підставі заяви стягувача - УПФУ в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу на виконання Вимоги №Ф-351-у від 23.05.2013 року про стягнення з позивача боргу в розмірі 9 776,75 гривень. Зазначила про те, що на сьогоднішній день вказана заборгованість нею погашена у повному обсязі, проте, відповідачем арешт до цього часу не знято, у зв'язку із чим позивач звернулася до суду із цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду на 02.08.2018 року.
Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надала клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду відзив, в якому заперечував у задоволенні позовних вимог, просив відмовити, в обґрунтування своєї позиції зазначив, про те що на виконанні у відповідача перебувало таке виконавче провадження: ВП № 38949112 з примусового виконання Вимоги № Ф-351-у від 23.05.2013 року, виданої УПФУ в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави боргу у розмірі 9 776,75 гривень. Згідно даних АСВП вказане виконавче провадження було завершено 23.12.2013 року на підставі вимог п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція, яка діяла на той час) та виконавчий документ було повернуто стягувачу. У рамках цього виконавчого провадження, державним виконавцем, з метою забезпечення реального виконання рішення, було накладено арешт на все майно боржника. Відтак, на момент завершення виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні правові підстави для звільнення майна боржника з-під арешту.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на ч.1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що в рамках виконавчого провадження № 38949112 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (а.с. 9).
У зв'язку з чим, позивач 21.06.2018 року звернувся до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою, в якій просила зняти арешт з всього майна боржника - ОСОБА_1, накладений в рамках виконавчого провадження № 38949112, щодо Вимоги Ф-351-у від 23.05.2013 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Так, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 22.07.2013 року було відкрито виконавче провадження ВП 38949112, з примусового виконання Вимоги № Ф-351-у від 23.05.2013 року, виданої УПФУ в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави боргу у розмірі 9 776,75 гривень та накладено арешт на майно боржника.
Згідно даних АСВП вказане виконавче провадження було завершено 23.12.2013 року на підставі вимог п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) та виконавчий документ було повернуто стягувачу.
Як зазначив відповідач, у своєму відзиві, про те, що згодом на виконання до Відділу надійшла вдруге Вимога № Ф-351-у від 23.05.2013 року, виданої УПФУ в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Держави боргу у розмірі 9776,75, залишок боргу - 6179,67 гривень (ВП 41641408).
Згідно даних АСВП вказане виконавче провадження було завершено 18.12.2014 року на підставі вимог п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) та виконавчий документ було повернуто стягувачеві.
Втретє Вимога № Ф-351-у від 23.05.2013 року, видана УПФУ в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави боргу у розмірі 4479,67 грн. надійшла на виконання до Відділу (ВП 45923178).
Згідно даних АСВП зазначене виконавче провадження було закінчено на підставі п.8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» борг сплачено у повному обсязі.
В рамках даного виконавчого провадження арешт не накладався, у зв'язку із чим державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Так, судом встановлено, що боржником була погашена заборгованість згідно Вимоги № Ф-351-у від 23.05.2013 року у повному обсязі у травні 2015 року, відтак, позовні вимоги в частині визнання дій державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо не вирішення питання про скасування арешту при закінченні виконавчого провадження ВП № 38949112 - неправомірними, задоволенню не підлягає, оскільки заборгованість позивачем у повному обсязі була погашена лише у травні 2015 року, а тому у відповідача були відсутні підстави для вирішення питання про скасування арешту при закінченні виконавчого провадження ВП № 38949112 у 2013 році.
Щодо позовних вимог про зняття арешту з усього майна ОСОБА_1, накладений постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 22.07.2013 року у виконавчому провадженні ВП №38949112, слід зазначити про таке.
Так, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що боржником була погашена заборгованість згідно Вимоги № Ф-351-у від 23.05.2013 року у повному обсязі у травні 2015 року, що також підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області № 1056/05-03/5.7-16/2 від 20.07.2018 року, який наявний в матеріалах справи (а.с. 21).
Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на даний час) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.
З огляду на вказане вище, позивачем (боржником) задоволено вимоги Пенсійного фонду (стягувача) щодо сплати заборгованості у розмірі 9 779,75 гривень, в рамках виконавчого провадження ВП № 38949112, яке було прийнято на виконання Вимоги № Ф-351-у від 23.05.2013 року.
Приписами ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Враховуючи вищезазначене, зокрема, звертаючи увагу на те, що в межах виконавчого провадження ВП № 38949112 заборгованість в сумі 9 779,75 грн. позивачем погашена в повному обсязі, виконавчий документ було повернуто, при цьому докази зняття в межах цього виконавчого провадження арешту з усього майна позивача відсутні, суд приходить до висновку, що належним та достатнім способом захисту порушених прав та інтересів позивача є зобов'язання відповідача зняти арешт з всього майна, який накладено постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 22.07.2013 року у виконавчому провадженні ВП №38949112.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області в частині зобов'язання Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області зняти арешт з усього майна ОСОБА_1, який накладено постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 22.07.2013 року у виконавчому провадженні ВП №38949112.
Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України гарантовано, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на майно, яке належить ОСОБА_2, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області в частині зобов'язання Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області зняти арешт з усього майна ОСОБА_1, який накладено постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 22.07.2013 року у виконавчому провадженні ВП №38949112.
Також суд вважає за необхідне, відповідно до вимог статті 139 КАС України, стягнути з Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 704,80 гривень.
Керуючись статтями 139, 205, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, скасування арешту - задовольнити частково.
Зобов'язати Довгинцівський відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області зняти арешт з усього майна ОСОБА_1, який накладено постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 22.07.2013 року у виконавчому провадженні ВП №38949112.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков