Справа № 0240/2182/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 серпня 2018 р. Справа № 0240/2182/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (21027, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Келецька, 63) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправними відмов та їх скасування, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що позивачі звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотаннями та відповідними додатками про надання дозволів на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та передачу у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 2,00 га кадастровий номер НОМЕР_3 розташованої на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області (за межами населеного пункту). Листами №4636/0-1915/0/95-18 та №4633/0-1915/0/95-18 від 24.04.2018 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомило позивачам, що відповідно до статті 56 Закону України «Про землеустрій» такий вид документації розробляється на підставі нотаріально посвідченої згоди на поділ чи об'єднання земельної ділянки користувачів земельної ділянки та згоди власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем. Тому, керуючись ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відмовило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в наданні дозволів на виготовлення технічної документації із землеустрою.

На думку позивачів зазначені відмови є протиправними, оскільки вони просили надати дозвіл саме виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. Крім того зазначили, що ч.7 ст.118 Земельного кодексу України такі підстави для відмови у наданні дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, які наведені у листах-відмовах від 24.04.2018 року - не передбачені.

Ухвалою судді від 11 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву, в свою чергу позивачу встановлено 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

27 липня 2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області правомірно відмовило позивачам в задоволенні їх клопотань, оскільки земельні ділянки площею по 2,0 га кадастровий номер НОМЕР_3 розташованої на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області (за межами населеного пункту). Крім того, звернув увагу суду на те, що відповідно до вимог ч.6 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважає, що адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи заперечень щодо спрощеного провадження не направляли, клопотань щодо їх виклику в судове засідання не надавали. Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням та відповідними матеріалами про надання дозволу (згоди) на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та передачу у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га кадастровий номер НОМЕР_3 розташованої на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області (за межами населеного пункту). До вказаного клопотання додані викопіювання із публічної кадастрової карти з бажаним місцем розташуванням земельної ділянки; копія паспорта; копія ідентифікаційного номера платника податків.

За результатами розгляду клопотання Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом №4636/0-1915/0/95-18 від 24.04.2018 року повідомило, що відповідно до статті 56 Закону України «Про землеустрій» такий вид документації розробляється на підставі нотаріально посвідченої згоди на поділ чи об'єднання земельної ділянки користувачів земельної ділянки та згоди власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем. Тому, керуючись ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відмовило в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою.

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням та відповідними матеріалами про надання дозволу (згоди) на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та передачу у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га кадастровий номер НОМЕР_3 розташованої на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області (за межами населеного пункту). До вказаного клопотання додані викопіювання із публічної кадастрової карти з бажаним місцем розташуванням земельної ділянки; копія паспорта; копія ідентифікаційного номера платника податків.

За результатами розгляду клопотання Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листом №4633/0-1915/0/95-18 від 24.04.2018 року повідомило, що відповідно до статті 56 Закону України «Про землеустрій» такий вид документації розробляється на підставі нотаріально посвідченої згоди на поділ чи об'єднання земельної ділянки користувачів земельної ділянки та згоди власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем. Тому, керуючись ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відмовило в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Надаючи правову оцінку відмовам у наданні дозволів на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, викладеним в листах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №4636/0-1915/0/95-18 та №4633/0-1915/0/95-18 від 24.04.2018 року, суд зважає на наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Так, частинами 1, 2 пункту "а" частини 3 ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно зі частинами 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст. 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з підпунктів 31, 50 пункту 4 зазначеного Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Оскільки спірні земельні ділянки належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відноситься розгляд питання про розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення.

Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333, чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, зокрема і форма прийнятих відповідних рішень.

За правилами п. 8 цього ж Положення Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Листи як рішення відповідача з приводу відмови в наданні дозволу діючим законодавством України не передбачено.

Так, відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (пункт б частини 1 ст. 121 Земельного кодексу України).

Згідно абзацу 1 частини 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається із листів-відмов від 24.04.2018 року, відповідач надав такі відмови листами, а не наказами, як того вимагає нормативно-правовий акт, яким має керуватися відповідач при розгляді клопотань.

Аналогічна позиція викладена в судових рішеннях Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року справа за №802/193/17-а, 15 червня 2017 року справа за №802/191/17-а, 03 серпня 2017 року справа за №802/194/17-а, 11 липня 2017 року справа за №802/187/17-а, та 17 січня 2018 року справа за №802/1568/17-а, які набули законної сили, однак вказані вимоги закону відповідачем проігноровані, а також проігноровані і вимоги закону щодо виключних підстав для відмови в надані дозволу, як передбачено в ст. 118 ч.7 ЗК України.

Разом із цим, оцінюючи позицію відповідача, викладену в оскаржуваних відповідях, стосовно необхідності розроблення саме технічної документації із землеустрою у разі, якщо земельна ділянка сформована, суд зазначає про наступне.

Із положень ст.79-1 Земельного кодексу України випливає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Таким чином, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих ділянок, що в свою чергу здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що земельна ділянка на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області (за межами населеного пункту) на яку претендують позивачі, є сформованою, та їй присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми Земельного кодексу України, викладені у ч. 6 ст. 79-1, якими прямо передбачено необхідність формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Як уже було встановлено судом вище, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області саме із заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (а.с.8, 9).

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву також акцентує, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із заявами про надання дозволу на розробку технічної документації щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, відповідач протиправно відмовив позивачам у задоволенні вимог заяв.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування відмов, викладених у листах №4636/0-1915/0/95-18 та №4633/0-1915/0/95-18 від 24.04.2018 рок у підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати позивачам дозволи на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, суд виходить з наступного.

Як зазначалось, відповідний суб'єкт владних повноважень за наслідком розгляду клопотання та аналізуючи пакет доданих до нього документів, дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, саме до повноважень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування віднесено вирішення питання щодо надання дозволу. Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб'єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Дискреційні повноваження, насамперед, це сукупність прав і обов'язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

За таких обставин, враховуючи, що законодавець чітко визначив порядок для отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, суд вважає, що відсутні підстави без дотримання такого зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати наперед визначене рішення та фактично підміняти державний орган. Відтак, в досліджуваній частині позов не підлягає задоволенню.

Разом з тим, згідно частини четвертої 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, відповіді, якими відмовлено у наданні дозволів позивачам, є протиправними.

За таких обставин, суд вважає необхідним зобов'язати суб'єкта владних повноважень повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та передачу у власність та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 року (справа №806/2208/17) та від 24.07.2018 року (справа №806/2254/15).

Відповідно до частин першої - другої ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень та докази, надані позивачами, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивачів, слід стягнути понесені судові витрати в даній адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладену у листі №4636/0-1915/0/95-18 від 24.04.2018 року.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладену у листі №4633/0-1915/0/95-18 від 24.04.2018 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та передачу у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектара, яка розташована на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області, за межами населеного пункту (кадастровий номер НОМЕР_3).

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та передачу у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектара, яка розташована на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області, за межами населеного пункту (кадастровий номер НОМЕР_3).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок), що був сплачений при зверненні до суду, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (Код ).

Стягнути на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок), що був сплачений при зверненні до суду, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (Код ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач 1: ОСОБА_1 АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1

Позивач 2: ОСОБА_2 АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Код ЄДРПОУ 3976754, місцезнаходження: 21027, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Келецька, 63

Повний текст рішення виготовлений 02.08.2018 року.

Суддя Чернюк Алла Юріївна