Справа № 825/2285/18
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2018 року Справа № 825/2285/18

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.05.2018 р. № 114;

- зобов`язання відповідача внести зміни до пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.05.2018 р. № 114, виклавши його у наступній редакції: «зняти прапорщика ОСОБА_1 з усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 11 травня 2018 року» та «виплатити по 11 травня 2018 року надбавку за особливості проходження служби в розмірі 10% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавку за вислугу років для осіб офіцерського складу та осіб рядового, сержантського та старшинського складу щомісячну премію відповідно до тарифних розрядів за посадою в розмірі 62,7%»;

- зобов`язання відповідача провести перерахунок грошового забезпечення позивача, з урахуванням внесених змін до наказу від 11.05.2018 р. № 114;

- визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 11.05.2018 р.;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 11.05.2018 р.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року позовну заяву було повернуто позивачу внаслідок не усунення недоліків позову, визначених ухвалою про залишення його без руху.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що визначені судом недоліки позовної заяви ним були усунуті, а також, що законодавством не передбачено обов`язкового досудового врегулювання даного спору.

З цих та інших підстав, апелянт вважає, що судом неповно з`ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі, а тому просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, зазначаючи, що позивачем не було усунуто недоліків його позовної заяви.

У судове засідання 01.08.2018 р. сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави передбачені КАС України для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з`явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.

Судова колегія встановила, що постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позову, через які ухвалою від 14.06.2018 р. його позовну заяву було залишено без руху, а саме: не зазначив відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору та не надав клопотання з дотриманням вимог ч. 2 ст. 80 та ст. 167 КАС України.

Однак, судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та нормами Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 5 статті 160 КАС України передбачено вичерпний перелік відомостей, що зазначаються у позовній заяві, зокрема відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У ст. 161 КАС України закріплено перелік документів, які додаються до позовної заяви та, зокрема у ч. 5 зазначено, що в разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 169 КАС України підставою для залишення позовної заяви без руху є її невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України і в разі не усунення саме таких недоліків позовна заява повертається позивачу.

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху через те, що позивач не зазначив відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору та не надав клопотання про витребування доказів з дотриманням вимог ч. 2 ст. 80 та ст. 167 КАС України /Т.1 а.с.2-3/.

На усунення вказаних недоліків судом позивачу було встановлено п`ятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали.

Копію ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року позивач в особі його представника отримав 18.06.2018 р. /Т.1 а.с.15 /.

20.06.2018 р. позивач звернувся до суду з приводу усунення недоліків його позовної заяви, подавши письмове пояснення, в якому, зокрема зазначив про те, що він самостійно звернувся до відповідача з приводу отримання необхідних доказів, але такі йому ще не надані, та подавши відповідні докази звернення до відповідача і виправлену позовну заяву без клопотання про їх витребування /Т.1 а.с.10-11/.

Таким чином, колегія суддів вважає, що фактично позивачем виконано ухвалу суду про залишення її позовної заяви без руху.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що чинним законодавством не передбаченого обов`язкового досудового порядку урегулювання спору, з приводу якого позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Крім того, невідповідність клопотання про витребування доказів вимогам ст. 80 КАС України, відповідно до ст.ст. 160, 161 КАС України, не є підставою для залишення позовної заяви без руху та, як наслідок, повернення позову через не усунення такого недоліку.

Разом з тим, колегія суддів враховує правову позицію, викладену в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 13.01.2000 р. по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 р. по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», відповідно до якої надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми може призвести до позбавлення заявників права доступу до суду і завадити розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Ураховуючи зазначені обставини та докази у їх сукупності, судова колегія приходить до висновку, що в даному випадку висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неповно з`ясував обставини та постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, що в сукупності призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Рішення виготовлено 01 серпня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: