Справа № 813/2047/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2047/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Львів

11 год. 33 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., представниці відповідача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова, про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання сформулювати і подати до управління державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова подання про повернення позивачці суми помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 12070,40 грн.

В обґрунтування позову зазначено те, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості придбаного нерухомого майна позивачкою сплачено помилково, за відсутності обов'язку здійснювати такий платіж. Відтак, кошти в сумі 12070,40 грн., сплачені при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню. Оскільки відповідач відмовив у поверненні коштів добровільно, бездіяльність щодо повернення відповідачем цих коштів є протиправною, позивачка звернулася із цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 13.06.2018 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, явки уповноваженого представника не забезпечила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Заявою (вх. № 1983 від 25.06.2018) просила суд розглядати справу за її відсутності. Зазначила, що позов вона підтримує, просила такий задовольнити.

Представниця відповідача проти позову заперечила, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву за вх. № 20369 від 03.07.2018 (а.с.30-31). Зазначила, що відповідач та його органи не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а видача довідок щодо звільнення від сплати судового збору осіб, які придбавають майно вперше, не належить до його компетенції. Позивачка добровільно сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна і управління не вчиняло дій та не приймало рішення щодо зобов'язання позивачки сплатити такий збір. До компетенції органів Пенсійного фонду України не належить питання підтвердження про помилковість сплати коштів. Позивачкою не надано жодних доказів, що житло придбане нею вперше, а питання звільнення від сплати збору слід було вирішувати при нотаріальному оформленні цивільно-правового договору. Просила у задоволенні позову відмовити.

Третя особа явки уповноваженого представника у судове засіданні не забезпечила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Позиція третьої особи викладена у відзиві на позовну заяву за вх. № 21058 від 09.07.2018 (а.с.34-35), у якому зазначено про те, що процедуру повернення коштів сплачених помилково або надміру регламентує Порядок про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, що затверджений наказом Міністерства Фінансів № 787 від 03.09.2013. Розгляд справи спросив здійснювати за відсутності представника третьої особи.

Суд дослідив письмові докази, долучені до матеріалів справи, з'ясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

ОСОБА_2 21.09.2017 придбала квартиру загальною площею 73,6 кв.м, яка розташована у АДРЕСА_1 (а.с.10).

При оформленні договору купівлі-продажу цієї квартири позивачка сплатила усі необхідні платежі, в тому числі і збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна 1% від вартості об'єкта купівлі-продажу, що склав 12070,40 грн., що підтверджується квитанцією № 202 від 21.09.2017 (а.с.13).

Оскільки житло позивачкою придбавалось вперше, він, керуючись п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з вимогою повернути безпідставно сплачені кошти.

Листом від 28.03.2018 за № 725/05-78 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повідомлено позивачку про те, що до компетенції Пенсійного фонду не належить питання підтвердження факту придбання особою житла вперше. Оскільки позивачкою не надано документа щодо придбання майна вперше, не підтверджено права на пільги щодо його сплати, повернути сплачений збір з операцій купівлі-продажу немає законних підстав.

Позивачці у листі також роз'яснено право оскарження рішення (дій) органів Пенсійного фонду (а.с.14).

Оскільки позивачка вважає відповідну бездіяльність щодо неповернення коштів протиправною, вона звернулась із цим позовом до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997 року, із змінами та доповненнями (далі - Закон № 400/97-ВР).

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону передбачено, що об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03.11.1998 року.

Згідно з п. 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З викладеного слідує, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Факт придбання позивачем квартири у власність у АДРЕСА_1 сторонами не заперечується.

У інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, міститься інформація, що за позивачем зареєстровано право власності лише на одну квартиру за АДРЕСА_1 Інших відомостей, зокрема, про наявність у власності позивача іншого нерухомого майна (житла) чи про придбання ним такого майна, немає.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013(далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 215 від 15.04.2015, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на управління ПФ України покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 дійсно 21.09.2017 року вперше придбала житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна - квартиру та при оформленні документів безпідставно сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 12070,40 грн. згідно з квитанцією № 202 від 21.09.2017 року на вказану суму, який підлягає поверненню.

Суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбаває таку нерухомість. Водночас, вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини 1 статті 1 Закону № 400/97-ВР, визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України № 29-у/2000 від 23.03.2000 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України, як уповноваженого суб'єкта владних повноважень, зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов'язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, саме органи Пенсійного фонду України зобов'язані довести, що позивач придбав житло згідно з договором купівлі-продажу від 26.12.2017 року не вперше. З врахуванням чого, необґрунтованими є покликання відповідача на те, що обов'язок доказування придбавання нерухомого майна вперше лежить виключно на позивачу.

Також безпідставними є доводи територіального органу Пенсійного органу про те, що позивач добровільно сплатив спірний збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а відповідачем не вчинено жодних дій і не прийнято рішень щодо зобов'язання ОСОБА_2 сплатити дану суму, оскільки відсутність будь-яких управлінських дій чи рішень відповідача в цьому випадку не може бути підставою для позбавлення позивача права на отримання ним коштів, сплачених до бюджету, за відсутності встановленого законодавством обов'язку щодо їх сплати.

Відсутність механізму перевірки органами ПФ України інформації про те, чи вперше особа придбала житло, не може бути підставою для відмови у поверненні їй помилково сплачених коштів у вигляді збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суд при вирішенні справи враховує аналогічну правову позицію, викладену Верховним Судом, зокрема у постановах від 30.01.2018 у справі № 819/1498/17 (адміністративне провадження № К/9901/412/17), від 31 січня 2018 року у справі № 819/1667/17 (адміністративне провадження № К/9901/400/17), 20 березня 2018 року у справі № 819/1249/17 (адміністративне провадження № К/9901/396/17), від 19 червня 2018 року у справі № 607/14722/16-а (адміністративне провадження № К/9901/45763/18).

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 дійсно 21.09.2017 року вперше придбала житло за договором купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1, і при оформленні документів безпідставно сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 12070,40 грн. згідно з квитанцією № 202 від 21.09.2017 року, який підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До матеріалів справи долучено квитанції про сплату судового збору в сумі 1409,60 грн., відповідно до квитанції № 0.0..1 від05.06.2018 та № 0.0..1 від 14.05.2018, який підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, 294, 295, 382, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не вжиття заходів для повернення ОСОБА_2 сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, в розмірі 12070,40 грн.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області подання про повернення ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 12070 (дванадцять тисяч сімдесят) грн. 40 коп., сплаченого згідно з квитанцією № 1 від 21.09.2017 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань з головного управління Пенсійного фонду України м у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 грн.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.08.2018.

Суддя Качур Р.П.