Справа № 822/1387/18
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1387/18
РІШЕННЯ

іменем України

31 липня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участю:секретаря судового засідання Страхарської М.В., представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши адміністративну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Укрбуд-2" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ЖБК "Укрбуд-2" звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18 серпня 2017 року № за формою "Р" на суму 451744 грн в повному обсязі;

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Хмельницькій області №2289-17 від 25 жовтня 2017 року на суму 673334,80 грн у т.ч. 451744 грн основного платежу податку на прибуток та 221590,80 грн пені;

стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою ЖБК "Укрбуд-2", проведеною ГУ ДФС у Хмельницькій області з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань взаємовідносин з ТОВ "Валіо Груп" за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, встановлені хибні висновки щодо порушень позивачем податкового законодавства, а саме: п.133.4.3, п.133.4 ст. 133 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі ПКУ) в редакції з 13 серпня 2015 року.

Позивач стверджує, що реальність господарських операцій ЖБК "Укрбуд-2" з ТОВ "Валіо Груп", попри заперечення відповідача, підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку. А тому зазначає, що спірними податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою нараховано податкове зобов'язання без врахування норм чинного законодавства, внаслідок чого позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд адміністративний позов задоволити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, що викладені у наданому до суду відзиві на позовну заяву та запереченнях. Зокрема зазначили, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 04 серпня 2017 року № 2241 посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ЖБК "Укрбуд-2" з питань взаємовідносин з ТОВ "Валіо Груп" за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт від 09 серпня 2017 року № 1569/22-01-14-06/39497581.

Проведеною перевіркою встановлено порушення ЖБК "Укрбуд-2" вимог пп. 133.4.3 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України (в редакції з 13 серпня 2015 року), що призвело до заниження податку на прибуток за 2015 рік в сумі 451744 грн, в т.ч. серпні 2015 року в сумі 58534 грн; за три квартали 2015 року в сумі 342666 грн, в т.ч. за ІІІ квартал 2015 року в сумі 342666 грн., за 2015 рік в сумі 393210 грн, в т.ч. за IV квартал 2015 року в сумі 50544 грн.

На підставі акту від 09 серпня 2017 року № 1569/22-01-14-06/39497581 Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 18 серпня 2017 року.

ЖБК "Укрбуд-2" не погодившись із винесеним відповідачем податковим повідомленням - рішенням форми "Р" № НОМЕР_1 від 18 серпня 2017 року оскаржив його до Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду скарги Державна фіскальна служба України скаргу ЖБК "Укрбуд-2" залишила без розгляду у відповідності до п. 4 розд. 8 Порядку № 916, з підстав пропуску строку звернення, та повернула останню заявнику.

25 жовтня 2017 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області виставлено позивачу податкову вимогу форми "Ю" № 2289-17 на суму 673334,80 грн за платежем - податок на прибуток приватних підприємств.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

У позовній заяві та в судовому засіданні представники позивача зазначили, що відповідачем протиправно залишено скаргу позивача на податкове повідомлення - рішення форми "Р" № НОМЕР_1 від 18 серпня 2017 року без розгляду, оскільки ЖБК "Укрбуд-2" подано скаргу у строки визначені чинним законодавством, а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення та податкова вимога прийнятті з порушенням встановлених вимог законодавства України.

Проте, суд не погоджується із такими твердженнями представників позивача з огляду на наступне.

Відповідно до п. 56.2. ст. 56 Податкового кодексу України ( надалі - ПКУ) у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно з п. 56.3. ст. 53 ПКУ скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до п.56.16. ст. 56 ПКУ днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Як встановлено із матеріалів справи, ЖБК "Укрбуд-2" оскаржуване податкове повідомлення-рішення було отримано 19 серпня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи наведені вище норми законодавства, кінцевим терміном оскарження податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18 серпня 2017 року було 29 серпня 2017 року.

Відповідно до п. 73. (розділ "Приймання поштових відправлень, поштових переказів") Правил надання поштового зв'язку, затвердженого постановою КМ України від 05 березня 2009 року № 270, під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля.

Дата відбитку календарного штемпеля маркувальної машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання. Якщо на письмовій кореспонденції, поданій для пересилання, відсутній відбиток календарного штемпеля або зазначена дата не відповідає даті подання її для пересилання, поштові відправлення повертаються відправникові для відповідного оформлення.

В ході дослідження копії конверту, яким позивач направив скаргу до ДФС України та витягу із сайту "Укрпошти", суд встановив, що рекомендований лист від ЖБК "Укрбуд-2" прийнято відділенням поштового зв'язку 30 серпня 2017 року, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту "Украпошта" та відбитком календарного штемпеля на конверті.

Таким чином, суд не бере до уваги, як належний доказ дати відправлення скарги - складені позивачем списки рекомендованих листів та наданих квитанцій "Укрпошти" датованих 29 серпня 2017 року, оскільки останній неможливо ідентифікувати за наданими позивачем документами до прийняття поштовим відділенням рекомендованого листа, який прийнято відділенням поштового зв'язку саме 30 серпня 2017 року, що підтверджується наведеними вище доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 56.17. ст. 56 ПКУ процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення, або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

Згідно з п. 56.20 ст. 56 ПКУ вимоги до оформлення скарги, порядок подання та розгляду скарг встановлюється центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 4 розділу VIII "Порядку розгляду скарг" Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Мінфіну від 21 жовтня 2015 року за № 916 контролюючий орган залишає скаргу без розгляду повністю або частково у разі, зокрема, якщо скаргу подано з пропуском строку, крім випадків, передбачених пунктом 5 розділу III цього Порядку.

Про залишення скарги без розгляду контролюючий орган повідомляє платника податків у письмовій формі із зазначенням причин повернення.

Суд встановив, що ДФС України повідомило ЖБК "Укрбуд-2" листом від 19 серпня 2017 року за №20897/6/99-11-01-02-25 про повернення скарги без розгляду, при цьому вказавши причини такого повернення.

Відповідно до 56.10. ст. 56 ПКУ рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 56.8 ст. 56 ПКУ скарга є задоволеною у 2 випадках, а саме: якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків; скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20 - денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що доводи представників позивача про визнання скарги задоволеною не знайшли свого підтвердження.

Надаючи правову оцінку господарським взаємовідносинам позивача з ТОВ "Валіо Груп", які на думку відповідача мають фіктивний характер, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 08 травня 2015 року між ЖБК "Укрбуд-2" та ТОВ "Валіо Груп" було укладено договір підряду № 8/05-34п. Згідно якого ЖБК "Укрбуд-2" - Замовник, ТОВ "Валіо Груп" - Підрядник.

Предметом даного Договору є зобов'язання Підрядника за дорученням Замовника на власний ризик виконати певну роботу за умов цього Договору, а Замовник зобов'язується прийняти роботу та оплатити її.

Договором передбачено: відомості про роботу, що виконується підрядником: роботи, передбачені кошторисною документацією, на будівельному майданчику ЖБК "Укрбуд-2"; вимоги замовника до предмету підряду: роботи передбачені кошторисною документацією. Якість повинна відповідати вимогам законодавства, державних будівельних норм та умовам договору; інструмент, матеріали та умови виконання робіт: роботи виконуються із матеріалів замовника за винятком тих, які за умовами договору надав підрядник; підрядник зобов'язується розпочати роботи протягом 5 днів з моменту надання матеріалів, інструменту та необхідної документації. Підрядник зобов'язується виконати роботу до 31 грудня 2015 року з правом дострокового виконання; вартість та витрати по виконанню робіт визначаються згідно з кошторисом (додаток №1 до договору); витрати Підрядника відшкодовуються із винагороди, що виплачуються замовником; термін оплати протягом 3 днів з моменту підписання договору - аванс у розмірі 100% вартості виконання робіт. Розрахунки проводяться у безготівковій формі.

На підтвердження господарських операцій згідно даного Договору позивачем надано суду копію Договору підряду № 8/05-34п. від 08 травня 2015 року, довідку про вартість виконаних робіт та витрати за травень - жовтень 2015 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за травень - жовтень 2015 року, а також копії виписок з банку, акт звіряння взаємних розрахунків за період травень 2015 року по грудень 2016 року, податковий звіт про використання коштів неприбуткових установ та організацій ЖБК "Укрбуд-2".

Разом з тим, як встановлено судом, відповідно до умов договору підряду № 8/05-345п. від 08 травня 2015 року, позивач не надав суду додатки, передбачені договором, а саме: Додаток №1 до договору (кошторис), проектну документацію, а також інших необхідних документів для виконання будь-якого виду будівельних робіт.

Тобто, із змісту договору не вбачається які саме роботи мало виконувати TOB "Валіо Груп" та не вказано вартість їх виконання.

Як встановлено судом, бухгалтерська документація позивача, яка надана до суду не містить в повному обсязі обов'язкових реквізитів. Зокрема, в документації частково відсутня дата її підписання, акти приймання виконаних будівельних робіт не містять відомостей підпису, дати, на більшості документів підпис керівника TOB "Валіо Груп" (Генпідрядника) розташовано не у відведеному для цього місці, або в низу сторінки, або в графі субпідрядника.

Договір передбачає, що підрядник зобов'язується розпочати виконання робіт протягом 5 днів з моменту надання матеріалів, інструменту та необхідної документації.

При цьому, відомості щодо власних та орендованих виробничих потужностей ЖБК "Укрбуд-2" відсутні, а тому наявність у позивача таких не встановлена.

Також, матеріали справи містять інформацію про те, що TOB "Валіо Груп" не має у власності (оренді) основних фондів та немає трудових ресурсів на виконання будівельно-монтажних робіт.

Крім цього, декларація про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності за січень 2016 року містять інформацію про генерального підрядника, яким виконувалось будівництво об'єкту: Багатоповерховий житловий будинок з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями ; Хмельницька область, м. Хмельницький, вул Старокостянтинівське шосе, 2/1 Г, а саме ТОВ "Укрінжинірбуд".

Інформація про виконання будівельних робіт TOB "Валіо Груп" у якості генерального підрядника, або субпідрядника у зареєстрованих в Державній архітектурно-будівельній інспекції України, Деклараціях про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до ІІІ категорії складності відсутня.

Замовником будівництва вищенаведеного об'єкта, розташованого за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 2/1 Г виступає не ЖБК "Укрбуд-2", а інший суб'єкт - Приватне підприємство "Форвард".

Тобто дана декларація жодним чином не підтверджує реальність здійснення господарської операції.

Як встановлено судом, відповідно до наданих позивачем договорів, а саме ЖБК "Укрбуд-2", 10 квітня 2015 року заключило Договір генерального підряду з ТОВ "Укрінжинірбуд", який відповідно до умов Договору має виконати роботи з будівництва вказаного об'єкту, проте кошти ЖБК "Укрбуд-2" перераховувалися безпосередньо до TOB "Валіо Груп" минаючи виконавця, а саме генерального підрядника ТОВ "Укрінжинірбуд" та надходили на невстановлені рахунки, оскільки жодного договору ЖБК "Укрбуд-2" з TOB "ОСОБА_5, як з генпідрядником, суду надано не було.

Пунктами 4.1.1. та 4.1.7. Договору генерального підряду від 10 квітня 2015 року, визначено обов'язок генерального підрядника виконувати роботи власними та залученими силами, а також узгоджувати із замовниками залучення тих чи інших організацій до виконання субпідрядних робіт та надавати копії укладених з ними договорів. При цьому генеральний підрядник несе відповідальність перед замовниками за виконання робіт субпідрядниками, як за свої власні дії.

Проте відповідно до умов зазначених вище пунктів Договору ТОВ "Укрінжинірбуд" жодних звітів про залучення тих чи інших організацій до виконання субпідрядних робіт не подавав, що свідчить про виконання вказаних робіт лише ТОВ "Укрінжинірбуд".

Пунктом 7.4. вказаного Договору передбачено, що розрахунки за даним Договором здійснюються у безготівковій формі у Національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Генпідрядника.

Проте, представниками відповідача не надано суду жодного доказу здійснення розрахунків за даним Договором з Генпідрядником, а саме ТОВ "Укрінжинірбуд".

Таким чином, оскільки ТОВ "Укрінжинірбуд" не залучало в якості субпідрядної організації TOB "Валіо Груп", тому доцільність безготівкових розрахунків ЖБК "Укрбуд-2" з TOB "Валіо Груп" ставиться судом під сумнів, так як у свою чергу з TOB "Валіо Груп" не було укладено жодного договору з ТОВ "Укрінжинірбуд" із зазначенням рахунків на які мають надходити кошти за виконану TOB "Валіо Груп" роботу.

Відповідно до пунктів 14.2. та 14.3. Договору генерального підряду від 10 квітня 2015 року замовники зобов'язані перевіряти якість матеріалів, виробів, конструкцій та проводити лабораторні обстеження, випробування та заміри, що передбаченні ДБН, а також здійснювати контроль, авторський і технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю будівництва об'єкта, відповідністю виконуваних робіт проектній документації, кошторису, ДБН, матеріалів, виробів і конструкцій - державним стандартам і технічним умовам.

Проте на виконання вказаних пунктів, представники позивача також не змогли надати жодних доказів, які б підтверджували виконання вказаних умов договору, який зобов'язував позивача, як замовника та зацікавленої особи в якості виконання робіт, здійснювати певні дії в процесі будівництва об'єкта.

Крім цього, суд встановив, що адресою об'єкта будівництва вказано Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 2/1 Г, в той час, як відповідно до Акту приймання-передачі житлового будинку в управління зазначено адресу м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 2-Г, а відповідно до декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до ІІІ категорії складності графі №12 інформація про об'єкт, вказано адресу м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 2/1Е.

За наведених вище обставин, в первинних документах, виписаних ТОВ "Валіо Груп" для ЖБК "Укрбуд-2", зазначено господарські операції, які фактично не відбувались.

Крім цього, суд встановив, що TOB "Валіо Груп" у періоді відображення господарських операцій з ЖБК "Укрбуд-2" перебувало на податковому обліку в ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва (Заводський район), юридична адреса: 54055, Миколаївська область, Заводський район, вул. Чигирина, 167. TOB "Валіо Груп" взято на облік 05 травня 2014 року. Основний вид діяльності - 41.10 - організація будівництва будівель. Керівник та головний бухгалтер в одній особі - ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2). Засновниками товариства також є ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2) та ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_3). Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №200176278 від 01 липня 2014 року, анульоване 23 червня 2015 року, причина анулювання свідоцтва - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

Також, як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів протягом 2015-2016 років службові особи TOB "Валіо Груп" податкову звітність до ДПІ за місцем реєстрації не подавали, остання податкова звітність підприємства подана в липні 2014 року керівником підприємства ОСОБА_8, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_4, якого закритий ще в І кварталі 2012 року, в зв'язку з повідомленням про смерть.

Окрім того, в ході дослідження Акту перевірки суд встановив, що податковий орган при його прийнятті взяв до уваги, отримані від СУ ФР ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві відомості про те, що розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2015 року № 0000162, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.212, ч.2 ст.200, ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України; відомостях СУ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, про наявність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 липня 2016 року № 0000026 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.1 ст.212, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України; відомостях СУ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві про що наявність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 052017 № 0000002 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.1 ст.212, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням у рамках цих кримінальних справ встановлено, що на території м. Києва діє група осіб, які шляхом використання ряду підконтрольних "фіктивних" підприємств, а саме: ТОВ "Валіо Груп" та інших, вчиняють дії щодо пособництва службовим особам реального сектору економіки в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах. У ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені слідством особи створили (придбали) ТОВ "Валіо Груп" з метою прикриття незаконної діяльності реального сектору. Під час проведення обшуку квартири, де проживав та здійснював свою протиправну діяльність один з фігурантів "конвертаційного центру", вилучено печатку ТОВ "Валіо Груп", чорнові записи та чисті аркуші паперу формату А-4 з відтисками печатки ТОВ "Валіо Груп".

Відповідно до реєстраційних документів встановлено, що з лютого 2015 року до складу засновників ТОВ "Валіо Груп", з одночасним призначенням на посаду директора, увійшов ОСОБА_9, який повідомив, що службовою особою вказаного підприємства не являвся, відношення до фінансово-господарської діяльності не мав, банківськими рахунками не користувався, до складу засновників не входив, звітність до контролюючих органів не подавав, печаткою не користувався (ухвала Подільського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у справі №758/1592/17).

Згідно з протоколом допиту засновника та директора ТОВ "Валіо Груп" ОСОБА_9 від 24 жовтня 2016 року, останній повідомив, що не має жодного відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ "Валіо Груп", жодних документів, як директор цього товариства, не підписував та нікого на такі дії не уповноважував.

Також, вказано про те, що у ТОВ "Валіо Груп" відсутні виробничі потужності, наймані працівники, таким не подано жодної декларації з податку на прибуток підприємств, єдиний податковий звіт - декларація з ПДВ за липень 2014 року з нульовими показниками, а 23 червня 2015 року ТОВ "Валіо Груп" анульовано свідоцтво платника ПДВ у зв'язку із незнаходженням за місцем реєстрації.

За результатами зібраної при проведенні податкової перевірки інформації, відповідач дійшов висновку, що представлені ЖБК "Укрбуд-2" документи не підтверджують факт придбання будівельних робіт, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарської операції з ТОВ "Валіо Груп". Таким чином, операції між ЖБК "Укрбуд-2" та його контрагентом - ТОВ "Валіо Груп" є безтоварними, що призвело до неправомірного формування показників бухгалтерського податкового обліку, а в підсумку, - до заниження податкових зобов'язань перед бюджетом.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом 1 цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають його право на отримання такої вигоди.

З наведеного слідує, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть враховуватися лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Враховуючи, що документи, укладені між позивачем та контрагентом підписані особою, яка не має відношення до діяльності цього підприємства, оскільки директор ТОВ "Валіо Груп" є тільки номінальним, заперечує свою участь у створенні та діяльності такого товариства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, а отже, ці документи суд не може брати до уваги як належний та допустимий доказ у справі на підтвердження дійсності укладеного правочину.

Крім цього, суд зобов'язував позивача надати в судове засідання для огляду та дослідження оригінали первинних документів, копії яких додані позивачем до позову, однак представник позивача витребувані судом документи до суду не подав, чим не зміг підтвердити реальність здійснення господарських операцій.

У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов'язань, але і в рамках податкових правовідносин.

У звязку з наведеним суд звертає увагу на судову практику Верховного суду (рішення від 16 січня 2018 року у справі № 2а-7075/12/2670) та Верховного суду України (рішення від 22 березня 2016 року у справі №813/6201/14, від 26 квітня 2016 року №2а-4201/11/2670, від 12 квітня 2016 року №826/17617/13-а), яка виходить із того, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Перевірка та встановлення таких обставин має значення для правильного вирішення спору, оскільки такі ознаки фіктивності господарської діяльності безпосередньо впливають на встановлення чи спростування факту здійснення господарської операції та формування на її підставі правомірної податкової вигоди.

Аналіз норм Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" дає підстави стверджувати, що первинний документ має містити дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень вказаного Кодексу.

В силу вимог п.135.1 ст.135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із ст.134 ПК України з урахуванням положень вказаного Кодексу.

Згідно з п.137.1 ст.135 ПК України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 вказаного Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі ст.135 ПК України.

Отже, оскільки реальність вчинення господарських операцій ЖБК "Укрбуд-2" відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований та відображений на папері, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій, що свідчить про необхідність визнання доходу на підставі Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19 січня 2000 року за № 27/4248 (далі П(с) БО 15).

Тобто, всупереч вимог норм ст.1, частини першої ст.9 Закону України від 16 липня №996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон №996) та п.п.2.1, п.п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24 травня 1995 року №88 (зареєстровано в Мін'юсті України 05 червня 199 за №168/704) (далі Положення №88), відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні ст. 1 Закону №996, в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Як встановлено судом, цей факт не заперечується сторонами, на час проведення перевірки податковим органом позивач - ЖБК "Укрбуд-2" мав статус неприбуткової організації.

Згідно зі статутом, ЖБК "Укрбуд-2" є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку. Предметом діяльності Кооперативу є забезпечення житлом та/або житловими приміщеннями Членів (Учасників) та Асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей, шляхом сприяння будівництву багатоквартирних житлових будинків, за власні кошти Кооперативу, а також наступної експлуатації та управління цими будинками.

Оскільки, Статутом ЖБК "Укрбуд-2" передбачено витрачання коштів виключно для здійснення діяльності, яка не має на меті отримання прибутку, тому суд приходить до висновку, що перерахування коштів TOB "Валіо Груп" в 2015 році в сумі3220358,90 грн, в тому числі за період з 13 серпня 2015 року в сумі 2509969,00 грн, з них в с серпні 2015 року в сумі 325188,00грн, у вересні 2015 року в сумі1903702,00 грн, жовтні 2015 року в сумі 280800,00 грн, для проведення їх конвертування в готівку є нецільовим використанням коштів для даної неприбуткової установи.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій" від 17 липня 2015 року №652-VIII (введений в дію 13 серпня 2015 року), внесено зміни до п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України щодо статусу неприбуткової установи.

Відповідно до вимог п.133.4 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції з 13 серпня 2015 року) неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам: утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації; установчі документи якої містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов'язаних з ними осіб; установчі документи якої передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення); внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій латі - Реєстр).

Обов'язковою умовою для неприбуткових організацій, відповідно пп. 133.4.2 п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 13 серпня 2015 року) є те, що доходи прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.

Відповідно до вимог пп.133.4.3 п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України (в редакції чинній з 13 серпня 2015 року) у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, така неприбуткова організація зобов'язана подати у термін, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити суму самостійно нарахованого податкового зобов'язання з податку на прибуток. Податкове зобов'язання розраховується, виходячи із суми операції нецільового використання коштів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.

З першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення, до 31 грудня податкового (звітного) року неприбуткова організація зобов'язана щоквартально подавати до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток (з наростаючим підсумком та сплачувати податок у термін, визначений для квартального періоду) та подавати фінансову звітність та сплачувати податок на прибуток у порядку, встановленому цим розділом для платників податку на прибуток.

З наступного податкового (звітного) року така неприбуткова організація подає фінансову і податкову звітність та сплачує податок на прибуток у порядку, встановленому для платників податку на прибуток.

Відповідно до вимог п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

З наведених норм суд робить висновок, що ЖБК "Укрбуд-2" у відповідності до вимог абзацу 2 пп.133.4.3 п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України зобов'язано було:

подати Податкову декларацію з податку на прибуток за III квартал 2015 року, в якій відобразити об'єкт оподаткування податком на прибуток в сумі 1903702,00 грн. та нарахувати податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 342666 грн. виходячи із суми операції нецільового використання коштів у вересні 2015 року в розмірі 1903702,00 грн. (19037025,00 грн. х18%);

подати Податкову декларацію з податку на прибуток за ІV квартал 2015 рік, в якій відобразити об'єкт оподаткування податком на прибуток в сумі 280800 грн. та нарахувати податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 50544 грн., виходячи із суми операції нецільового використання коштів у жовтні 2015 року в розмірі 280800 грн. (280800 грн. х 18%).

А тому враховуючи зазначене відповідачем правомірно встановлено порушення ЖБК "Укрбуд-2" вимог пп.133.4.3 п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України.

Таким чином, з аналізу приписів законодавства у взаємозвязку з обставинами даної справи, встановлено, що висновки контролюючого органу є правомірними та відповідають дійсним обставинам справи.

В зв'язку з наявністю податкового боргу по податку на прибуток у ЖБК "Укрбуд-2" станом на 29 серпня 2017 року у сумі 662552,34 грн. (основний платіж 451744,00 грн., пеня 210808,34 грн.) та на виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610 "Про затвердження Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків" в АІС "Податковий блок" в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 31 серпня 2017 року №17879-17, яка направлена платнику податків 04 вересня 2017 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення разом з рішенням про опис майна у податкову заставу від 06 вересня 2017 року №12479/10/22-01-17-03-22 та листом керівнику щодо наявності боргу.

Зазначений пакет документів вручено ЖБК "Укрбуд-2" в особі ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку 08 вересня 2017 року.

ГУ ДФС у Хмельницькій області 18 вересня 2017 року отримано лист (вх.№4871/10) від ЖБК "Укрбуд-2" в якому повідомлено про направлення 29 серпня 2017 року рекомендованим листом скаргу до ДФС України на податкове повідомлення - рішення від 18 серпня 2017 року №.

В ІКПП АІС Податковий блок 03 жовтня 2017 року виключено з обліку донарахований основний платіж з податку на прибуток за актом перевірки в сумі 451744,00 грн. та пеню в сумі 210808,34 грн. в зв'язку з поданням заяви на оскарження податкового повідомлення з відкликання №29546/6 від 01 вересня 2017 року.

З 03 жовтня 2017 року податкова вимога від 31 серпня 2017 року №17879-17 та рішення про опис майна у податкову заставу вважаються відкликаними.

ГУ ДФС у Хмельницькій області 19 вересня 2017 року отримано від ДФС України лист про розгляд скарги ЖБК "Укрбуд-2" згідно якого скаргу підприємства на оскаржене податкове повідомлення - рішення залишено без розгляду.

Станом на 23 жовтня 2017 року в ІКПП АІС Податковий блок виник податковий борг по податку на прибуток за актом перевірки в сумі 673334,80 грн. в т.ч. основний платіж - 451744,00 грн., пеня - 221590,80 грн.

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610 "Про затвердження Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків" в АІС "Податковий блок" в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 25 жовтня 2017 року №2289-17, яка направлена платнику податків 27 жовтня 2017 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення разом з рішенням про опис майна у податкову заставу від 27 жовтня 2017 року №16003/10/22-01-17-03-22 та листом керівнику щодо наявності боргу.

Вищезазначений лист вручено ЖБК "Укрбуд-2" в особі ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку 30 жовтня 2017 року.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога ГУ ДФС у Хмельницькій області прийняті правомірно, а тому в задоволенні позовних вимог ЖБК "Укрбуд-2" слід відмовити.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Житлово-будівельного кооперативу "Укрбуд-2" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 07 серпня 2018 року

Позивач:Житлово-будівельний кооператив "Укрбуд-2" (вул. Володимирська, 109,Хмельницький,Хмельницька область,29001 , код ЄДРПОУ - 39497581)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя ОСОБА_10