Справа № 807/657/18
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2018 року м. Ужгород№ 807/657/18
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Луцович М.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області до «Свалявського районного комунального підприємства водопостачання та водовідведення» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до «Свалявського районного комунального підприємства водопостачання та водовідведення» про стягнення податкового боргу.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що станом на день звернення до суду із даним адміністративним позовом за відповідачем рахується податковий борг по платежу 30 14010100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 871379,18 грн., в тому числі пеня у розмірі 10442,71 грн.

Вказана сума не сплачена відповідачем до бюджету в добровільному порядку, а тому позивач звернувся до суду про стягнення такої суми заборгованості в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи, однак у прохальній частині позовної заяви просив суд розгляд даної адміністративної справи проводити за відсутності представника позивача.

Відповідач відзив проти адміністративного позову до суду не надав, явки уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи. Однак, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає, та зазначає, що відповідачем податковий борг сплачувався, а відтак просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 229 КАС України, передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду даної адміністративної справи та вбачається із матеріалів такої, відповідачем до податкового органу самостійно було подано: - звітну податкову декларацію з податку на додану вартість № від 18.08.2017 за липень 2017 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 56359,00 грн.. Проте, самостійно задекларована сума сплачена відповідачем частково в розмірі 31359,74 грн. Залишок несплаченого боргу становить 24999,26 грн.; звітну податкову декларацію з податку на додану вартість № від 19.09.2017 за серпень 2017 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 68876,00 грн. Проте, самостійно задекларована сума залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі; звітну податкову декларацію з податку на додану вартість № від 20.10.2017 за вересень 2017 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 83210,00 грн. Проте, самостійно задекларована сума залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі; звітну податкову декларацію з податку на додану вартість № від 17.11.2017 за жовтень 2017 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 79000,00 грн. Проте, самостійно задекларована сума залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі; звітну податкову декларацію з податку на додану вартість № від 19.12.2017 за листопад 2017 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 87578,00 грн. Проте, самостійно задекларована сума залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі; звітну податкову декларацію з податку на додану вартість № від 19.01.2018 за грудень 2017 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 93523,00 грн. Проте, самостійно задекларована сума залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі; звітну податкову декларацію з податку на додану вартість № від 16.02.2018 за січень 2018 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 65431,00 грн. Проте, самостійно задекларована сума залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі; звітну податкову декларацію з податку на додану вартість № від 19.03.2018 за лютий 2018 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 73798,00 грн. Проте, самостійно задекларована сума залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі; звітну податкову декларацію з податку на додану вартість №1 від 17.04.2018 за березень 2018 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 204431,00 грн. Проте, самостійно задекларована сума залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі.

Згідно із п. 54.1 ст. 54 ПКУ платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п. 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім цього, суд також зазначає, що працівниками податкового органу проведено камеральну перевірку з питань термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.10.2015 по 31.12.2016 року. За наслідками проведеної перевірки складено акт перевірки №73/12-01/13587366 від 24.01.2018 та винесено податкове повідомлення-рішення №008651201 від 27.02.2018, яким нараховано суму штрафних санкцій у розмірі 80090,21 грн.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідачем не погашено вищевказану суму податкового боргу, податкове повідомлення-рішення не було оскаржене ні в адміністративному, ні в судовому порядку, отже сума боргу за вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням є узгодженою.

Згідно пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПКУ пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

У відповідності до ст. 129 Податкового кодексу України, Відповідачу по платежу 30 14010100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» було проведено нарахування пені у розмірі 10442,71грн, яка залишається ним несплаченою в повному обсязі.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею І6 ПКУ передбачено, що одним із обов'язків платника податків є обов'язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пп. 14.1.153 п.14.1 ст.14 ПКУ податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

У зв'язку з несплатою узгоджених сум Відповідачу на підставі п.59.1. ст. 59 Податкового кодексу України, було виставлено податкову вимогу №72 від 31.05.2012 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями, вручено особисто.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; ^стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку - подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Положенням п. 95.3 ст. 95 ПКУ стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.4 ст. 95 ПКУ контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу з^ рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПКУ контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем станом на день розгляду даної адміністративної справи не надано суду доказів про сплату вказаної заборгованості в добровільному порядку та не спростовано доводів позивача, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 243, 245, 246, 250, 255, 296 КАС України суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області до «Свалявського районного комунального підприємства водопостачання та водовідведення» про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з «Свалявського районного комунального підприємства водопостачання та водовідведення» (89300, Закарпатська область, Свалявський район, м.Свалява, вул. Набережна, буд. 28, ) податковий борг на користь відповідного бюджету в розмірі 871 379,18 грн., (вісімсот сімдесят одна тисяча триста сімдесят девять гривень вісімнадцять копійок) в тому числі пеня у розмірі 10442,71 грн. по платежу 30 14010100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» за рахунок коштів, що належать платнику податків на праві власності, в тому числі тих, які знаходяться на рахунках у банках.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності до вимог п. 15.5 Розділу VII Перехідних положень КАС України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р.).

СуддяМ.М. Луцович