Справа № 826/3982/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/163
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 серпня 2018 року № 826/3982/18

За позовом ОСОБА_1

До Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

Про зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про зобов'язання призначення та виплати пенсії за віком з 30.04.10 р. у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою суду від 16.03.18 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06.04.18 р. та 10.04.18 р. відповідачі отримали ухвалу суду про відкриття провадження у справі. Відзивів на позов не надано.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 07.02.10 р., виїхав 27.12.1991 р. у віці 51 рік на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Позивач пенсію за віком до дня виїзду до 27.12.1991р. на території на території України не отримував.

06.05.10р. до Пенсійного фонду України за вхідним номером 13656/М-11 надійшла заява від 30.04.10р. від ОСОБА_1, в якій він просив призначити і виплачувати пенсію внаслідок трудового стажу на територію України за період з 1956р. по 1991р. Також у заяві зазначено, що розрахунок його пенсії необхідно здійснити виходячи із заробітної плати за п'ять років праці у відповідних організаціях, повідомив дані особистого рахунку в банківській установі і долучив до заяви копії документів: виписку з трудової книжки, диплом щодо отримання вищої освіти, тощо.

Пенсійний фонд України 13.05.10р. надав відповідь за вихідним номером 13656/М-11 на вказане звернення, у якій повідомлено позивача, що рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07.09.09р., і що на даний час триває робота спільно з Міністерством праці і соціальної політики України щодо підготовки нормативно-правових актів, спрямованих на виконання рішення Конституційного Суду України, якими будуть передбачені умови, норми і механізм виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення.

28.08.13 р. до Пенсійного фонду України надійшла друга заява ОСОБА_1 від 21.08.13р. про призначення пенсії за віком.

У вказаній заяві зазначено, що позивач не отримував відповідь на своє попереднє звернення від 30.04.10р. про призначення пенсії, внаслідок чого повторно подає заяву про призначення йому пенсії за віком.

Пенсійний фонд України на другу заяву позивача від 21.08.13р. щодо призначення пенсії надав відповідь, що звернення позивача щодо пенсійного забезпечення було розглянуто і надана відповідь листом від 13.05.2010р. за вихідним номером 13656/М-11, отже підстав для перегляду немає.

Вказана відмова оскаржена в судовому порядку.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 22.11.13р. позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо призначення та виплати позивачу пенсії за віком, який постійно проживає за межами України - в Державі Ізраїль; зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Святошинському районі м. Києва з 18.04.13 р. призначити та виплачувати позивачу пенсію, який постійно проживає за межами України - в Державі Ізраїль.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян", Пенсійний фонду України зобов'язаний був направити заяву позивача про призначення пенсії до відповідного пенсійного органу для вирішення питання щодо призначення останньому пенсії.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.14р. апеляційну скаргу Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва залишено без задоволення, постанову Печерського районного суду м.Києва від 22.11.13р. без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.10.15р. постанову Печерського районного суду м.Києва від 22.11.13 р. та ухвалу Київського апеляційного суду адміністративного суду від 04.02.14 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд скасовуючи рішення попередніх інстанцій зазначив, що висновки судів про наявність у позивача права на призначення і одержання спірної пенсії є правильними, проте, суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не з'ясували чи було прийнято відповідачем рішення про призначення або відмову у призначення пенсії позивачу як того вимагає п.39 Порядку № 22-1, і не надали належної правової оцінки усім обставинам у справі і доказам, зокрема не перевірили чи була розглянута заява ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого, без перевірки вищевказаних обставин суди дійшли передчасного висновку щодо захисту порушеного прав позивача саме шляхом зобов'язання відповідача призначити і виплачувати спірну пенсію, а не шляхом зобов'язання останнього належним чином розглянути подану заяву.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 27.09.16р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, позивач не звертався до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м.Києва із заявою про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до вимог ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому вимоги адміністративного позову до Правобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м.Києві є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог до Правління Пенсійного фонду України, суд першої інстанції зазначив, що позивач звертався до даного відповідача із проханням призначити та виплатити йому пенсії, проте останній не відмовляв у призначенні та виплати такої, а лише надав роз'яснення відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Вказані обставини встановлені та досліджені Київським апеляційним адміністративним судом під час розгляду апеляційної скарги на вказану постанову.

За результатами апеляційного розгляду вказаної справи постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.17 р. у справі №757/23387/13-а постанову Печерського районного суду м.Києва від 27.09.16 р. скасовано, позов ОСОБА_1 до Правління Пенсійного фонду України, Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії, задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Правління Пенсійного фонду України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 30.04.10 р., зобов`язано Правління Пенсійного фонду України направити заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 30.04.10 р. за належністю відповідному пенсійному управлінню для розгляду зазначеної заяви відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.05р. № 22-1.

На виконання вказаної постанови Пенсійний фонд України листом від 21.07.17 р. №23443/02-21 скерував заяву позивача 30.04.10 р. за належністю до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Листом від 22.08.17 р. за №49094/03 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві надало позивачу відповідь, згідно якої оскільки на даний час питання виплати пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за її межі, потребує врегулювання, підстав для первинного призначення позивачу пенсії на території України немає.

Листом Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №49094/03 за результатами повторного розгляду звернення позивача надано аналогічну відповідь.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказану відмову протиправною з таких підстав.

Позивач зазначає, що в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.10.15 р. визнано право позивача на призначення і одержання спірної пенсії, тому вказані висновки мають враховуватися пенсійними органами та судом в порядку ч. 4 ст. 78 КАС України.

Згідно рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.09 р. встановлене законне право всіх без винятку українських пенсіонерів, які проживають поза межами України, на отримання заробленої в Україні пенсії, тоді як Пенсійний фонд України порушує вказане право.

Також позивач зазначає, що саме згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає відносини щодо кола осіб, підстав призначення пенсії, і він не містить жодної норми щодо непризначення пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Питання виплати пенсій громадянам, які виїхали за кордон на постійне місце проживання, було предметом розгляду по справі ЄСПЛ "Пічкур проти України" від 07.02.14р. та Верховного Суду України у постанові від 19.05.15 р. №21-168а-15.

Правова позиція органів Пенсійного фонду України викладена у листах №49094/03, №49094/03.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.09 р. у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV.

Згідно пункту 2 частини першої статті 49 "Припинення та поновлення виплати пенсії" Закону виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно другого речення статті 51 "Виплата пенсії у разі виїзду за кордон" Закону під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Вказані положення Закону, визнані неконституційними, стосуються виключно питання припинення виплати раніше призначеної на території України пенсії і жодним чином не регулюють питання призначення пенсії жодній з категорій пенсіонерів.

Мотивувальна частина рішення також не містить будь-яких висновків щодо питань призначення пенсії.

З врахуванням викладеного правовідносини, що виникли у зв'язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.09 р., жодним чином не стосуються ОСОБА_1, якому станом на час звернення до суду та прийняття рішення у адміністративній справі пенсія згідно законодавства України не призначалася і, відповідно, не виплачувалася.

Аналогічна ситуація була предметом розгляду по справі Європейського Суду з прав людини у справі PICHKUR v. UKRAINE (заява №10441/06), згідно обставин якої заявник 1996 році, відпрацювавши сорок років в Україні, вийшов на пенсію і почав отримувати пенсію. З 1999 року заявник доручив своїй матері отримувати його пенсію. У серпні 2000 року заявник виїхав до Німеччини (п. 6-8 рішення) http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-127810; http://zakon5.rada.gov.ua/laws/show/974_984

Згідно змісту мотивувальної частини вказаного рішення ЄСПЛ оцінював дотримання статті 14 Конвенції в поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу саме в цьому контексті, а не в будь-якому іншому, з прив'язкою до факту призначення заявнику пенсії до його виїзду за кордон та можливість поновлення виплат у випадку його повернення.

З врахуванням викладеного питання на відповідність Конституції України та Конвенції положення ст. 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо непризначення громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії, предметом розгляду Конституційного Суду України та ЄСПЛ не було.

Також саме обґрунтованість припинення раніше призначеної пенсії була предметом розгляду Верховного Суду України у постанові від 19.05.15 р. у справі №21-168а15 згідно її змісту. http://reyestr.court.gov.ua/Review/44749465

Звертаючись до Пенсійного фонду України та суду, позивач фактично мав на меті вирішити питання саме призначення йому пенсії, на яку, на його думку, він має право внаслідок 25-річного трудового стажу, заробленого на території України, а не поновлення її виплати, що становить принципову різницю.

Щодо питання призначення пенсії особам, які не є громадянами України станом на час виникнення права на пенсію, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 р. №1788-XII -

Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію нарівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами (ст. 1);

Громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання (ст. 92).

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на який посилається позивач, не містить положень, які би виключали застосування вказаного положення ст. 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" або йому суперечили.

Щодо посилання позивача на визнання його права на пенсію в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.10.15р. суд зазначає наступне.

У вказаній ухвалі міститься речення "Таким чином, висновки судів про наявність у позивача права на призначення і одержання спірної пенсії є правильними", проте, воно слідує за іншим висновком суду "На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон", тоді як в даному випадку право позивача на виплату пенсії не може бути поновлене, оскільки вона йому попередньо не призначалася.

За таких обставин згідно ч. 7 ст. 78 КАС України вказана правова оцінка не є обов'язковою для суду при розгляді даної справи.

Окремо суд зазначає, що питання призначення пенсій громадянам України, яким станом на час виїзду на постійне місце проживання за кордон вона не призначена, може бути вирішене шляхом внесення відповідних змін до Законів України або визнання неконституційним відповідного положення ст. 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Саме про це і повідомлено позивача листом від 22.08.17 р. за №49094/03 Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 252-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 01.08.18 р.