Справа № 478/606/18
Суддя: Іщенко Х. В.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №478/606/18
Провадження №2-а/478/16/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Іщенко Х.В.,

при секретарі Луговській А.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Казанка адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення (постанови) субєкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача інспектора 3 роти 3 батальйону

Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування винесеної ним постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він 12.04.2018, перебуваючи в м. Кривому Розі, керуючи належним йому автомобілем марки CHEVROLET AVEO SF69Y, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Лєрмонтова в напрямку пров. Пулковського, на регульованому перехресті, здійснював маневр повороту ліворуч на дозволяючи рух сигнал світлофору, а саме зелену стрілку в додатковій секції світлофору. Після завершення вказаного маневру, він (позивач) був зупинений інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2, який повідомив, що він (позивач) здійснив рух ліворуч на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору, що забороняє рух у напрямку вказаному стрілкою, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

На підставі цього, незважаючи на доводи та оспорювання позивача, його прохання допитати як свідка його дружину ОСОБА_4, яка в цей час перебувала в автомобілі, або водіїв транспортних засобів, що рухалися за його автомобілем в тому ж напрямку, працівник поліції відмовив та ним було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення в розмірі 425 грн., з чим позивач повністю не згодний та вважає дії відповідача протиправними, а винесену постанову такою, що підлягає скасуванню.

Під час судового розгляду справи позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що відповідачем, при розгляді даної справи та винесені зазначеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, йому не були надані достатні та допустимі докази на підтвердження його вини, а були надані відповідачем лише суду.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про необхідність прибути до суду повідомлявся у встановленому законом порядку, у відзиві на адміністративний позов просив суд розглянути адміністративну справу без його участі, у зв'язку з виконанням ним службових обов'язків.

Враховуючи наведене та вимоги ч.1 ст.205 КАС України, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до постанови серія ЕАА №358658 від 12.04.2018 року, яка винесена інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 лейтенантом поліції ОСОБА_2, 12.04.2018 року о 17 годині 39 хвилин, у м. Кривий Ріг по вул. Лєрмонтова 16, водій керуючі ТЗ, здійснив поворот ліворуч на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору АЕ-00009, чим порушив п.8.7.3 ПДР порушення проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою.

Цією ж постановою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 425 гривень.

Позивач стверджує, що постанова складалась без врахування його зауважень, пояснень конкретної дорожньої обстановки, доказів правопорушення не надано та не зафіксовано в постанові, свідків не опитано, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Отже оспорювана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, за змістом якої обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку, оскільки вказана постанова не містить посилання на достатні та допустимі докази вчинення позивачем вказаного адміністративного порушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до змісту ст.258 КупАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ст.258 КУпАП, дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а також скласти відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх Справ №1376 від 06.11.2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року №1496/27941.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Відповідно до пояснень позивача він заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, однак протокол про адміністративне правопорушення не складався, а в постанові не відображено доказів вчинення правопорушення.

Зміст ст.77 КАС України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідач у судове засідання не прибув, не виконавши належним чином покладеного на нього обов'язку доказування правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а надані відповідачем докази, які б підтверджували факт вчинення правопорушення та спростовували пояснення позивача про відсутність в його діях складу правопорушення є недопустимими.

Так, відповідно до ст.74 КАС України, недопустимими доказами є докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Докази, на які посилається відповідач є недопустимими, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення, в порушення ст.283 КУпАП, не містить інформації про докази, які до неї додаються: технічний засіб, яким здійснено відеозапис адміністративного правопорушення; складання посадовою особою візуальної схеми перехрестя вул. Лєрмонтова та пров. Пулковського.

Надані відповідачем відеозапис та візуальна схема перехрестя вул. Лєрмонтова та пров. Пулковського не можуть бути прийняті судом до розгляду. Аналогічної правової позиції дійшов Верховний суд у справі № 202/2862/17 постанова від 26.04.2018 року. Жоден із вказаних доказів, у порушення ч.9 ст.79 КАС України, не були додані до відзвиву на позовну заяву, який надсилався позивачу, тому суд не бере такі докази до уваги.

Статтею 293 КпАП України, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на вище наведене, суд приходить до переконання, що оскаржувану постанову слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.243-246, 268-270, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення (постанови) субєкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАА № 358658 від 12.04.2018 року, винесену інспектором 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. та провадження по справі закрити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: