Справа № 813/6329/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2018 року

Київ

справа №813/6329/15

адміністративне провадження №К/9901/12283/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2016 у складі судді Кравціва О.Р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 у складі колегії суддів: Гулиди Р.М. (головуючий), Запотічного І.І., Улицького В.З. у справі №813/6329/15 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Миколаївський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області про скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити дії

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України у Львівській області (надалі - ГУ МВСУ у Львівській області), Головного управління Національної поліції у Львівській області (надалі - ГУ НП у Львівській області), третя особа Миколаївський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив:

1.1. скасувати наказ ГУ МВСУ у Львівській області від 06.11.2015 №848о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ у запас;

1.2. поновити ОСОБА_2 на роботі в ГУ НП у Львівській області;

1.3. зобов'язати ГУ НП у Львівській області запропонувати позивачу посаду у Миколаївському відділенні поліції Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області рівнозначну, вищу або нижчу щодо посади інженера зі спеціального зв'язку Миколаївського РВ ГУ МВС України у Львівській області, а у разі відсутності такої посади у Миколаївському відділенні Стрийського відділу ГУ НП у Львівській області - рівнозначну, вищу або нижчу посаду у будь-якому структурному підрозділі Стрийського відділу ГУ НП у Львівській області, а у разі відсутності такої посади у Стрийському відділі ГУ НП у Львівській області - рівнозначну, вищу або нижчу посаду у будь-якому органі ГУ НП у Львівській області.

2. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2016, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_2 06.10.2003 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ.

3.2. На підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1388 "Про організаційно-штатні питання" скорочено всі штатні посади ГУ МВС, зокрема, у Львівській області у кількості 7521.

3.3. Наказом ГУ МВС у Львівській області від 06.11.2015 №848о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_2, інженера із спеціального зв'язку Миколаївського районного відділу ГУ МВС, з 06.11.2015 звільнено у запас за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів).

4. Приймаючи оскаржувані судові рішення суди попередніх інстанції виходили з того, що з огляду на норми пунктів 8-9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції приймаються на службу в поліцію лише за умови виявлення ними відповідного бажання у спосіб, передбачений цим Законом. У зв'язку із відсутністю у матеріалах адміністративної справи письмових рапортів чи інших документів, які б підтверджували виявлення позивачем відповідного бажання, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність звільнення його зі служби в поліції з підстав, визначених пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 та про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивачем подано касаційну скаргу на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

6. Аргументи скаржника полягають у тому, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та допущені порушення норм процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що з 07.11.2015 органи поліції є правонаступником органів міліції і пункт 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачає лише можливе звільнення працівників міліції через скорочення штатів. На думку скаржника, пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" відповідача 1 було зобов'язано запропонувати позивачу усі посади в новоствореному органі поліції, чого останнім зроблено не було. Також, скаржник вважає, що Законом не визначено, в якій саме формі повинне виявлятись бажання працівника міліції проходити службу в поліції. Скаржник наголошує, що він подавав письмовий рапорт про прийняття його на службу в поліцію, однак, той не був прийнятий інспектором з кадрового забезпечення Миколаївського РВ ГУ МВСУ у Львівській області. Вважає помилковим посилання судів попередніх інстанцій на довідку №18/2115, яка видана ГУ МВСУ у Львівській області 23.12.2015, оскільки остання не спростовує того факту, що жодні посади в ГУ НП у Львівській області позивачу не пропонувались.

7. Відповідачі заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не подали.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

8. Конституція України:

"Стаття 19. &l

"Стаття 43. &l

9. Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, який

набрав чинності 07.11.2015, надалі - Закон №580-VIII):

Розділ XI ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ

"1. Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Щодо поліцейських підрозділів патрульної поліції в місті Києві цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.

Щодо поліцейських підрозділів патрульної поліції в містах Одесі та Львові цей Закон набирає чинності з 20 серпня 2015 року".

"…8. З дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

9. Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

10. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ".

10. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (надалі - Положення):

"…64. Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі".

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

11. Закон №580-VIІI опублікований в газеті "Голос України" 06.08.2015, відтак, трьохмісячний строк з дня опублікування цього Закону закінчується 06.11.2015.

12. Враховуючи норми, закріплені у пункті 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI, з 06.08.2015 усі працівники міліції вважались попередженими про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Можливість звільнення через скорочення штатів у даному випадку обумовлювалась тим, що пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону була передбачена можливість прийняття працівників міліції на службу в поліцію до 06.11.2015, за умови виявлення ними відповідного бажання та їх відповідності вимогам до поліцейських, визначеним Законом №580-VIІI.

13. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з приводу необхідності виявлення працівником міліції бажання проходити службу в поліції для застосування щодо до нього норм пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI.

14. У свою чергу, обов'язок доказування в адміністративному судочинстві на час прийняття оскаржуваних судових рішень був передбачений статтями 70-71 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) і розподілявся таким чином, що позивач повинен був довести обставини, якими він обґрунтовував позовні вимоги, тобто, підстави заявленого адміністративного позову, а відповідач - довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти такого позову.

15. Суди попередніх інстанцій, на основі досліджених під час розгляду справи доказів, встановили, що згідно довідки ГУ МВСУ у Львівській області №18/2115 від 23.12.2015, за даними з журналів вхідної кореспонденції та матеріалів архівної особової справи, позивач до відповідача 1 з рапортом про звільнення його з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом до Національної поліції України не звертався.

16. Натомість, позивачем не було надано судам попередніх інстанцій жодних доказів на підтвердження тих обставин, що він дійсно подавав письмовий рапорт про прийняття його на службу в поліцію та/або висловлював відповідачам своє бажання проходити службу в поліції у будь-який інший спосіб.

17. Колегія суддів відхиляє твердження скаржника щодо наявності у відповідачів обов'язку запропонувати позивачу вакантні посади в новоствореному органі поліції, оскільки передумовою для вчинення таких дій слугувало виявлення ним відповідного бажання проходити службу в поліції.

18. Відповідно до частин 1-2 статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

19. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій, на підставі встановлених ними обставин справи, правильно застосували норми матеріального права і не допустили порушень норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, що не знайшло свого спростування доводами касаційної скарги.

20. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

21. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2016 та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 залишенню без змін.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

22. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

23. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №813/6329/15 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа Миколаївський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

24. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич,

Судді Верховного Суду