Справа № 804/3535/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Справа № 804/3535/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпрі ради про зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1. Г.Г. звернулася до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просила:
- визнати причини пропуску строку звернення до суду із позовом поважними;
- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради щодо не призначення родині позивача в її особі щомісячної адресної допомоги внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяв від 27 липня 2017 року та 29 січня 2018 року;
- зобов'язати відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату родині позивача в її особі щомісячної адресної допомоги відповідно до п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 р. «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» як громадянину, який доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі її заяв від 27 липня 2017 року та 29 січня 2018 року;
- зобов'язати відповідача подати у місячний строк з дня набрання судовим рішення законної сили звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 382 КАС України;
- стягнути з відповідача на її користь усі понесені судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона з 2015 року є внутрішньо переміщеною особою та отримувала державну допомогу у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасової окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття виплат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання. У січні 2016 року вона народила дитину та звернулася до відповідача щодо надання їй та її дитині державної допомоги. Її заява була задоволена та вона отримувала державну допомогу на себе та свою дитину.
Згодом, відповідач листами від 15.02.2018 року та 04.04.2018 року повідомив її, що державна допомога буде призначена тільки на її дитину, оскільки позивачу була припинена виплата державної допомоги відповідно до п.7 порядку № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 року, а тому згідно п.3 вказаного Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена на підставі п.7 Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. Позивач не згодна з таким рішенням відповідача, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 21 травня 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні за статтею 263 КАС України. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з 22 липня по 21 листопада 2015 року позивач не була працевлаштована, а тому їй було припинені виплати. У січні 2016 року у позивача народилася донька та була призначена виплата лише її доньці, оскільки відповідно до п.3 Порядку №505 «Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п.7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. Крім того, позивачем оскаржуються рішення прийняті не Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпрі ради, тобто позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати, а тому відповідач просив замінити управління належним відповідачем.
Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради (далі - Управління) за призначенням адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - допомога ВПО).
Згідно наданих позивачем документів відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі-Порядок № 505) Управлінням була призначена допомога ВПО позивачу як не працевлаштованій особі з 22.07.2015 року по 21.09.2015 р. у сумі 442 грн. та з 22.09.2015 року по 21.11.2015 рік у сумі 221 грн. зі знижкою 50% щомісячно.
Так як позивач не працевлаштувалася з 22.07.2015 р. по 21.11.2015 рік, станом на дату народження доньки ОСОБА_2, 19.01.2016 року допомога ВПО була припинена відповідачем та під час подальших звернень допомога ВПО не призначалась у відповідності з п.3,7 порядку № 505.
За заявою позивача від 26.01.2016 року відповідачем була призначена допомога ВПО доньці позивача з 26.01.2016 р. по 25.07.2016 р. у сумі 884 грн. щомісячно.
За заявою позивача від 27.07.2016 року рішенням районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 06.09.2016 року № 8 була призначена допомога ВПО доньці позивача з 27.07.2016 р. по 26.01.2017 р. у сумі 884 грн. щомісячно.
За заявою позивача від 27.01.2017 року рішенням районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 07.08.2017 року № 28 була призначена допомога ВПО доньці позивача з 27.01.2017 р. по 26.07.2017 р. у сумі 884 грн. щомісячно.
Не погодившись з наведеними рішеннями позивач звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська. Постановою від 29.09.2017 року було визнано протиправними дії відповідача щодо не призначення допомоги ВПО родині позивача за заявами від 26.01.2016 року, від 27.07.2016 року, від 27.01.2017 року та зобов'язано здійснити призначення допомоги ВПО по зазначеним заявам.
На виконання постанови суду Управління перерахувало кошти допомоги ВПО за заявами від 26.01.2016 року, від 27.07.2016 року, від 27.01.2017 року на особовий рахунок позивача в АТ «Ощадбанк» платіжним дорученням № 20 26.01.2018 року.
За заявою позивача від 27.07.2017 року рішенням районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 07.08.2017 року №28 була призначена допомога ВПО доньці позивача з 27.07.2017 р. по 26.01.2018 р. у сумі 884 грн. щомісячно.
За заявою позивача від 29.01.2018 року рішенням районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 12.02.2018 року №6 була призначена допомога ВПО доньці позивача з 29.01.2018 р. по 28.07.2018 р. у сумі 1 000 грн. щомісячно.
Позивач повязує порушення своїх прав щодо не призначення її родині в її особі щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяв від 27 липня 2017 року та 29 січня 2018 року.
Судом встановлено, що позивач дізналася про порушення свого права на щомісячну адресну допомогу лише тоді, як отримала консультацію від Дніпровського регіонального адвоката ОСОБА_3 організації «ОСОБА_3 фонд «Право на захист», звернулась до відповідача із письмовими заявами від 12 лютого 2018 року та 30 березня 2018 року та отримала від нього зазначені рішення лише 15 лютого 2018 року та 04 квітня 2018 року відповідно. Саме в цих листах наведена аргументацію підстав, з яких родині позивача призначена допомога лише на доньку, а позивачу відмовлено у призначені адресної допомоги.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду.
Згідно з ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Оскільки позивач з поважних причин пропустила строк звернення до суду, у звязку з тим, що дізналася про порушення своїх прав лише у лютому 2018 року, суд приходить до висновку, суд вважає за можливе поновити їй строк на звернення до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Відповідно до пунктів 2,3 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сімї); для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сімї). Загальна сума допомоги на сімю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сімї та не може перевищувати 2 400 гривень.
Згідно із п.7 Порядку якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сімї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
Відповідно до п.3 Порядку особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.
З аналізу викладеного вбачається, що у разі якщо особа протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги не працевлаштується, розмір грошової допомоги зменшується та в подальшому припиняється з позбавленням можливості призначення такої допомоги на наступний строк.
Однак з вказаної норми є винятки, зокрема, щодо громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку.
Як вбачається з матеріалів справи позивач народила доньку у січні 2016 року.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що особам працездатного віку припиняється виплата грошової допомоги у випадку, якщо такі особи не працевлаштувалася, при цьому на наступний строк таким особам грошова допомога не призначається. Разом з тим, пункт 7 Порядку містить виключення, зокрема, це категорія громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку.
Таким чином, враховуючи, що позивач народила доньку та здійснює догляд за нею до досягнення трирічного віку, на останню не поширюється дія п.3 Порядку.
Крім того, суд зазначає, що Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпрі ради є належним відповідачем по справі, а його доводи стосовно даного питання є необґрунтованими.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В силу ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпрі ради про зобов'язання вчинити певні дії слід задовольнити повністю.
Підстав для вжиття судового контролю за виконанням судового рішення в цій адміністративній справі, визначених статтею 382 КАС України, на теперішній час суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради щодо не призначення родині ОСОБА_1 в її особі щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяв від 27 липня 2017 року та 29 січня 2018 року.
Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради здійснити призначення, нарахування та виплату родині ОСОБА_1 в її особі щомісячної адресної допомоги відповідно до п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за твердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 р. Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг як громадянину, який доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі заяв ОСОБА_1 від 27 липня 2017 року та 29 січня 2018 року.
Присудити з Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 352,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя ОСОБА_4