Справа № 805/1120/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року справа №805/1120/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 р. (повний текст рішення складено та підписано 18 травня 2018 року у м. Слов'янськ Донецької області) у справі № 805/1120/18-а (головуючий І інстанції суддя Шинкарьова І.В. ) за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Шахта «Комсомолець Донбасу" (далі - позивач) 14.02.2018 звернулось до суду з позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач), просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 14.07.2016 року та № від 14.07.2016 року та вирішити питання судових витрат (а.с. 4-10).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі № 805/1120/18-а адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (шахтарське відділення) від 14 липня 2016 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 191770 грн. 77 коп.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Шахтарське відділення) від 14 липня 2016 року № про застосування штрафних санкції у сумі 89417,95 грн.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 181-185).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач згідно п.п. 252.1.1 п. 252.1 ст. 252 Податкового кодексу України є платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує угоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених п. 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах 10 відсотків погашеної суми податкового боргу та у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно даних АІС «Податковий блок» по інтегрованій картці платника з плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення станом на 30.03.2016 року виникає умовно нарахована штрафна (фінансова) санкція за несвоєчасну сплату платежу по ст. 126 Податкового кодексу України на рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 5 від 11.03.2015 року на загальну суму 89 357, 95 грн. та станом на 19.05.2016 року виникає умовно нарахована штрафна (фінансова) санкція за невчасну сплату платежу по ст. 126 Податкового кодексу України на рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 6 від 11.03.2015 року на суму 191 770, 77 грн.

На підставі акту про результати камеральної перевірки про дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» від 29.06.2016 року № 50/05-27/05508186 складено податкові повідомлення-рішення від 14.07.2016 року № , № .

Апелянт вказує на те, що Законом № 1669 не були внесені відповідні зміни до Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати та нарахування за користування земельними ділянками державної та комунальної власності платників податків, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції; посилається на п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.1, п. 76.2 ст. 76, п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України, ст. 67 Конституції України.

Також, відповідач звертає увагу на те, що Сертифікат № 2886 від 05 вересня 2014 року Торгово-промислової палати України стосується п.п. 102.6-102.7 ст. 102 Податкового кодексу України. Тобто, Сертифікат № 2886 від 05 вересня 2014 року не стосується несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги і наполягала на її задоволенні.

Представник позивача до судового засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивача зареєстровано в якості юридичної особи (ідентифікаційний код 05508186) та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з 03 червня 2015 року місцезнаходження юридичної особи зареєстровано за адресою: 85000, Донецька область, місто Добропілля, вул. Київська, буд. 1 (а.с. 11-13).

До червня 2015 року ПРАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» було зареєстроване у місті Кіровське.

Слов'янською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання позивача, відповідно до якої складено акт від 29.06.2016 року № 50/05-27/05508186 «Про результати камеральної перевірки про дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання ПРАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу».

З зазначеного акту вбачається, що платник порушив терміни сплати узгодженої суми грошового зобов'язання користування надрами для видобування корисних копалин загально державного значення, яка повинна бути сплачена до бюджету відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України. Узгоджені податкові зобов'язання термін сплати яких сплинув 19.11.2014 фактично було сплачено 28.04.2016, 19.05.2016 та 30.03.2016 року на загальну суму 1405943,64 грн. На підтвердження відповідачем надано інтегровану картку платника податку (а.с. 19-20, 125).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення від 14 липня 2016 року № , яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 191770 грн. 77 коп., № про застосування до позивача штрафних санкції у сумі 89417,95 грн. (а.с. 14,16).

Платіжними дорученнями від 28.04.2016 № на суму 412000,00 погашено розстрочення податкового боргу за надра за 3 кв. 2014 року договір № 4 від 04.01.2016 року рішення 549, від 19.05.2016 № погашено розстрочення податкового боргу за надра за 3 кв. 2014 року договір № 4 від 04.01.2016 року рішення 549б, від 30.03.2016 № погашено розстроченої суми по надрах м. Кіровськ за 3 квартал 2014 року по рішенню 547 від 31.12.2015. (а.с. 35, 46, 51-53). Перераховані за вказаними платіжними дорученнями суми були зараховані як узгоджені податкові зобов'язання, які були сплачені с порушенням термінів.

Зазначені обставини не є спірними та не заперечуються сторонами.

Спірним у цій справі є питання правомірності застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату суми грошового зобов'язання за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про задоволення позову правомірним, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Преамбулою Закону України № 1669, який набув чинності 15.10.2014 року, визначено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII), період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014».

На виконання Закону № 1669 Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. (далі - Розпорядження № 1053-р) затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Кіровське.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1079-р, яким було зупинено дію Розпорядження № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Відповідно до п. 3 Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02.12.2015 р. N 1275-р (далі - Розпорядження № 1275-р) визнані такими, що втратили чинність Розпорядження № 1053-р та Розпорядження №1079-р.

Розпорядженням № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено, зокрема - м. Кіровське.

Позивач до 03.06.2015 р. був зареєстрований у м. Кіровське, яке відповідно до п. 14 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» віднесено до переліку населених пунктів Донецької області, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, у зв'язку із перебуванням на території АТО, починаючи з серпня 2014 р. позивач був позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність внаслідок дії обставин непереборної сили, та є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону № 1669-VII.

Статтею 10 Закону № 1669 врегульовано порядок підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, а саме: протягом терміну дії цього Закону належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Закон № 1669 набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Статтею 11 Закону № 1669 визначено, що дія Закону поширюється на період проведення АТО та на шість місяців після дня її завершення.

На підставі ч. 3 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані положення Закону № 1669 не є податковою пільгою, що розповсюджується на позивача, не є правом позивача, реалізація якого залежить від дотримання певної процедури, а є спеціальною нормою закону, яка для суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об'єктивних обставин - проведення антитерористичної операції - встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі несвоєчасного виконання розрахунку з плати за користування надрами.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить, що сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання про звільнення від відповідальності - нарахування штрафних санкцій та пені за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань.

Відповідно до Сертифікату (висновку) № 2886 від 05 вересня 2014 року Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили відповідно до п.п. 100.4-100.5 статті 100 Податкового кодексу України, засвідчено настання обставин непереборної сили Приватному акціонерному товариству «ДТЕК» Шахта «Комсомолець Донбасу» з 14 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

На момент виникнення спірних правовідносин антитерористична операція тривала, отже, тривали і обставини непереборної сили, засвідчені зазначеним вище Сертифікатом.

Отже, цей сертифікат є належним доказом в силу ст. 10 Закону № 1669-VII для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, за неналежне виконання зобов'язань за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, у зв'язку з чим, посилання на п.п. 102.6 ст. 102 Податкового кодексу України є безпідставним.

Разом з тим, незважаючи на заборону нормою спеціального Закону № 1669 податковим органам нараховувати платникам податку штрафні санкції та пеню за умови існування у таких платників сертифікату ТПП, відповідачем було проігноровано вказану норму та протиправно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції.

Пунктом 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи здійснюють, зокрема, контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів, установлених Кодексом.

Згідно зі п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до вимог п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції на час здійснення перевірки) передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.

Водночас, своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок.

Відповідно до п.п. 75.1.2. п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Таким чином, законодавець встановив, що право перевірки своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов'язання, відповідачу було надано лише в межах проведення документальної перевірки.

З огляду на зміст вищенаведених норм, під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Натомість, відповідно до вимог пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Системний аналіз зазначених норм права та фактичних обставин справи дає підстави для висновку про те, що у межах камеральної перевірки відповідачем досліджувались документи, факти та обставини, які повинні встановлюватись при проведенні документальної перевірки. А тому, відповідачем порушено порядок проведення податкової перевірки, визначений чинним законодавством України.

Суд звертає увагу на те, що зі змісту акту перевірки вбачається, що відповідачем проводилась перевірка саме своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, в акті перевірки взагалі не зазначено про виявлені порушення порядку заповнення декларацій, як і не вказано про неправильність застосування ставок податків і податкових пільг або виявлених порушеннях при правильності відображення показників, тощо.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що лише з 01 січня 2017 року підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 доповнено абзацом другим згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 року наступного змісту: "предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах".

Тобто, контролюючий орган до 01 січня 2017 року не був наділений правом перевіряти своєчасність справляння платниками податків узгоджених сум грошового зобов'язання в рамках камеральної перевірки, тоді як камеральна перевірка позивача була проведена 29 червня 2016 року та з підстав дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Окрім того, суд апеляційної інстанцїі відзначає, що сертифікат Торгово-промислової плати виданий до 18.12.2014 року, тобто до внесення змін до Регламенту ТПП щодо засвідчення форс-мажорних обставин за кожним конкретним видом зобов'язань.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, враховуючи те, що перевірка позивача проведена з порушенням процедурних вимог Податкового кодексу України, така перевірка відсутня як юридичний факт, що свідчить про відсутність в органу державної фіскальної служби компетенції на прийняття податкових повідомлень-рішень за наслідками здійснення цієї перевірки.

Частиною 1 статі 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, відповідачем під час розгляду справи не доведено, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення № від 14.07.2016 року та № від 14.07.2016 року були прийняті законно та обґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні податкові повідомлення - рішення про застосування штрафних санкцій є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 р. у справі № 805/1120/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко