Справа № ЗП/1640/9/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 р. м. ХарківСправа № ЗП/1640/9/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Мельнікової Л.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції - Сич С.С.) від 13.07.2018р. (повний текст ухвали складено 13.07.2018р.) по справі №ЗП/1640/9/18

за заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просив:

- забезпечити позов, який ОСОБА_1 має намір подати протягом 10 днів, шляхом заборони Полтавській міській виборчій комісії Полтавської області розглядати протоколи та проводити перевірку підписних листів щодо відкликання депутата Полтавської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою, прийнятих Полтавською міською виборчою комісією Полтавської області до розгляду 09 липня 2018 року;

- зупинити дію рішення Полтавської міської виборчої комісії Полтавської області від 09 липня 2018 року до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі;

- заборонити Полтавській міській виборчій комісії Полтавської області приймати та проголошувати рішення про звернення до вищого керівного органу політичної партії "Рідне місто", місцева організація якої висувала ОСОБА_1 - депутата Полтавської міської ради сьомого скликання, щодо відкликання ОСОБА_1, як депутата Полтавської міської ради сьомого скликання за народною ініціативою до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі;

- заборонити Полтавській міській виборчій комісії Полтавської області визнавати обраним депутатом наступного за черговістю кандидата у депутати від місцевої організації партії "Рідне місто" та відповідно здійснювати офіційне оголошення про це на пленарному засіданні сесії Полтавської міської ради сьомого скликання.

В обґрунтування заяви вказує, що необхідність забезпечення позову обумовлюється тим, що незастосування заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення в разі задоволення позову та рішення Полтавської міської виборчої комісії Полтавської області від 09 липня 2018 року має очевидні ознаки протиправності.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.07.2018 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення клопотання.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність встановлених підстав для забезпечення адміністративного позову.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе провести судовий розгляд з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки заявником не обґрунтовано того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, тобто не доведено наявності підстав, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України, які є обов'язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову подається, серед іншого, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (п. 1 ч. 1 ст. 153 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Положеннями частини ч.2 ст. 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Наведені заявником обставини, на думку колегії суддів, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним шляхом, оскільки не надано об'єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 до набрання рішення в адміністративній справі законної сили, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості заяви про забезпечення позову та як наслідок, відсутності правових підстав для її задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 150-154, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13.07.2018р. по справі №ЗП/1640/9/18 за заявою ОСОБА_1 забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 06.08.2018 р..