Справа № 826/19170/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

31 липня 2018 року

справа №826/19170/13-а

адміністративне провадження №К/9901/4449/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Демченка С.В., дов. від 16.02.2018 року №1907/9/28-10-10-18,

Павловича Д.М. , дов. від 20.12.2017 року №11592/9/28-10-10-18,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у складі колегії суддів Грищенко Т. М., Лічевецького І. О., Мельничука В. П. у справі № 826/19170/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - податковий орган, відповідач у справі, правонаступник Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на загальну суму 4 853 479 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 925 779 грн. 80 коп. та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 126 078 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 63 039 грн., з мотивів безпідставності їх прийняття.

26 лютого 2014 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у задоволенні позовних вимог відмовлено з підстав правомірності спірних податкових повідомлень-рішень внаслідок непідтвердження належними, допустимими і достатніми первинними документами бухгалтерського та податкового обліку господарських операцій та витрат, понесених у зв'язку їх проведенням.

08 липня 2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду постанову суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції висновувався з протиправності податкових повідомлень-рішень внаслідок доведення реальності спірних господарських операцій первинними документами, наданими до суду апеляційної інстанції.

28 липня 2014 року відповідачем до Вищого адміністративного суду України подано касаційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Скаржник доводить порушення судом апеляційної інстанції приписів статей 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, пункту 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, статей 2, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996, статті 159, 195 Кодексу адміністративного судочинства України.

30 липня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Окружного адміністративного суду м. Києва справу № 826/19170/13-а.

27 серпня 2014 року позивач до Вищого адміністративного суду України надав заперечення на касаційну скаргу, в яких він спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

16 червня 2016 року справа № 826/19170/13-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.

15 січня 2018 року справу № 826/19170/13-а передано до Верховного Суду.

26 червня 2018 року ухвало Верховного Суду задоволено клопотання представника відповідача про заміну сторони її правонаступником.

Касаційний розгляд справи здійснюється у відкритому судовому засіданні відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оспорюване судове рішення відповідає.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що податковим органом проведено позапланову документальну невиїзну перевірку правомірності нарахування платником податків суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за 2010-2013 роки, за результатами якої складено акт від 31 жовтня 2013 року № 1311/4050/37-20/20010397 (далі - акт перевірки).

Висновками акта перевірки встановлено, серед іншого, порушення Товариством положень:

- пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на загальну суму податку на додану вартість в розмірі 4 853 479 грн., яка підлягає зменшенню, за листопад 2010 - грудень 2010 року, січень, травень, липень, вересень - грудень 2011 року, січень, лютий, квітень - серпень, жовтень, листопад 2012 року.

- пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело зо заниження суми податку на додану вартість, які підлягає сплаті в бюджет за березень 2011 року в розмірі 126 078 грн.

18 листопада 2013 року податковим органом на підставі акта перевірки, згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України прийнято спірні податкові повідомлення рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, статті 185, пункту 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на загальну суму 4 853 479 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 925 779 грн. 80 коп.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, статті 185, пункту 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 126 078 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 63 039 грн.

Склад податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, доводиться податковим органом висновком про нереальність господарських операцій Товариства з низкою контрагентів, а саме Приватними підприємствами «ВКФ «Гермесімпекс», «ВП Агропромінвест» Товариствами з обмеженою відповідальністю «Фуміком», «Агрофірма Христофорівське», «Аннона центр», «Алекс Трейд і К», «Будагротех», «Форт-М», «Актив Трейд Компані».

Нереальність господарських операцій доводиться податковим органом твердженням про нікчемність правочинів як таких, що суперечать моральним засадам суспільства та не спрямовані на настання реальних наслідків, відсутністю первинних документів, оформлених за наслідками здійснення спірних господарських операцій, наявністю розбіжностей між даними податкових зобов'язань по контрагентам-постачальникам.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у податкових деклараціях з податку на додану вартість за перевірений період в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних Приватними підприємствами «ВКФ «Гермесімпекс», «ВП Агропромінвест» Товариствами з обмеженою відповідальністю «Фуміком», «Агрофірма Христофорівське», «Аннона центр», «Алекс Трейд і К», «Будагротех», «Форт-М», «Актив Трейд Компані», у зв'язку з придбанням товарів та послуг.

Позивачем укладено ряд договорів поставки з Приватними підприємствами «ВКФ "Гермесімпекс", «ВП Агропромінвест», Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Христофорівське", за умовами яких позивач придбавав у контрагентів насіння соняшника. У подальшому насіння соняшника перероблялося на виробничих потужностях позивача в олію.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фуміком" укладено контракт від 14 червня 2007 року, відповідно до умов якого контрагент платника податків зобов'язується проводити роботи по фумігації різних вантажів, а також транспортних засобів з вантажами та без вантажів, призначених для споживання за межами території України.

Судом першої інстанції встановлено, що первинні документи та податкові накладні по відносинам із Товариством з обмеженою відповідальністю "Фуміком" та рештою контрагентів - Товариствами з обмеженою відповідальністю "Аннона Центр", "Алекс Трейд і Ко", "Будагротех", "Форт-М", "Актив Трейд Компані", в матеріалах справи відсутні, хоча судом неодноразово пропонувалось позивачу надати ці первинні документи.

Склад податкового правопорушення, передбаченого підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, статті 185, пункту 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, полягає у завищенні сум, які підлягають бюджетному відшкодуванню, внаслідок протиправності формування податкового кредиту на підставі сум витрат, не підтверджених первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України у однією з підстав проведення документальної позапланової невиїзної перевірки є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Положеннями пунктів 200.1-200.4 статті 200 Податкового кодексу України регламентовано порядок визначення сум податку на додану вартість що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню.

За змістом пунктів 200.10, 200.11 статті 200 Податкового кодексу України податковому органу надано право протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, провести камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку затверджено постановою Кабінетом Міністрів України від 27 грудня 2010 р. № 1238. До таких підстав, серед іншого, віднесено існування розбіжностей між сумою податкового кредиту, сформованого платником за операціями з придбання товарів/послуг, та сумою податкових зобов'язань його контрагентів за операціями з постачання таких товарів/послуг, які не усунуто за результатами проведення камеральної перевірки.

Підпунктом «б» пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що у разі встановлення податковим органом за результатами документальної позапланової виїзної перевірки перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування, такому платнику податку надсилається податкове повідомлення, в якому зазначаються сума перевищення та підстави для її вирахування.

З метою підтвердження факту реальності господарських операцій між позивачем та Товариствами з обмеженою відповідальністю "Фуміком", "Алекс Трейд і Ко", "Будагротех" та "Актив Трейд Компані", судом апеляційної інстанції, з посиланням на статтю 195 Кодексу адміністративного судочинства України, витребувано копії договорів на транспортне експедирування, податкові накладні, акти виконаних робіт, довідки про проведення розрахунків.

Верховний Суд зазначає, що витрати для цілей формування податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належними та допустимими первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України встановлено обов'язок платника податків забезпечити зберігання первинних документів податкового та бухгалтерського обліку протягом 1095 днів з дня подання податкової звітності для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги та витребовуючи первинні документи, обґрунтовано врахував, що низка первинних документів перебувала у регіональних підрозділах компанії або взагалі досі не повернута контрагентами, на підставі цього судом долучено і оцінено надані позивачем договори, копії складських квитанцій, товарно-транспортні накладні, які засвідчують факт перевезення товару від постачальників до позивача та зі складу до морського порту.

Дискреційні повноваження суду щодо витребовування доказів надано на підставі статей 11, 195 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент розгляду судами попередніх інстанцій). Їх реалізація пов'язана із забезпеченням повного і всебічного встановлення обставин справи. Дослідження додаткових доказів, не наданих до суду першої інстанції, здійснюється судом апеляційної інстанції в порядку, передбаченому статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачає наявність обґрунтованої причини ненадання їх до суду першої інстанції.

Реалізуючи вказані повноваження, суд апеляційної інстанції виходив із комплексного дослідження обставин справи та небезпідставно врахував, що частину документів надано позивачем під час проведення перевірки, що виключає можливість застосування пункту 44.6 статті44 Податкового кодексу України. Значна частина додаткових первинних документів надана позивачем у суд першої інстанції, хоча вони і не досліджені та оцінені судом за наслідком судового розгляду, і лише частково до суду апеляційної інстанції. Відтак, під час перевірки первинні документи податкового та бухгалтерського обліку надавалися податковому органу, їх часткове ненадання не свідчить про нереальність спірних господарських операцій у цілому.

Згідно з частиною другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у справі № 826/19170/13 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер