Справа № 812/1087/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 серпня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1087/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Кисельової Є.О.,

при секретарі: Ждановій Г.Є.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій незаконними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (далі - відповідач, УСЗН Станично-Луганської РДА) про визнання дій незаконними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є тимчасово переміщеною особою з 12 січня 2018 року та матір'ю трьох малолітніх дітей. Позивач зазначає, що вона оформила довідку з метою отримання допомоги по народженню дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилається на те, що того ж дня був наданий пакет документів для оформлення допомоги по народженню дитини. Позивачем було отримано рішення про № 56 від 18 січня 2018 року про скасування довідки № , яким на думку позивача, її дитину лишили державної допомоги.

Як зазначає позивач, 05 лютого 2018 року з метою досудового урегулювання її представник звернувся до голови Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області.

26 березня 2018 року позивачем було отримано відповідь від 01 березня 2018 року, в якій з посиланням на лист СБУ від 15 січня 2018 року було повідомлено про те, що довідка скасована через надання нібито недостовірних відомостей, зазначає позивач.

Позивач вважає, що ніякої законної підстави для скасування дії довідки у відповідача не було. Через скасування довідки позивач та її дитина позбавлені законного права на отримання допомоги при народженні дитини.

Позивач вважає дії відповідача незаконними, а тому за захистом своїх прав був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

На підставі викладеного, позивач просила суд:

-визнати незаконним рішення начальника Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області № 56 від 18.01.2018 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 12.01.2018, виданої ОСОБА_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та скасувати його;

-поновити дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 12.01.2018 та внести відповідні відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб;

-зобов'язати Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області призначити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом завчасного надіслання судової повістки про виклик в адміністративній справі (арк.спр. 116). 02 серпня 2018 року від представника позивача через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 18322/2018 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (арк.спр.125).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом завчасного надіслання судової повістки про виклик в адміністративній справі (арк.спр.117). 31 липня 2018 року від представника відповідача через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 18133/2018 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача (арк.спр.124).

Судом по справі було вчинено такі процесуальні дії:

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляду справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (арк.спр.1-2);

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року витребувано від управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області належним чином засвідчені докази та у зв'язку із чим оголошено по справі перерву (арк.спр.84);

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року було витребувано у Новоайдарського міжрайонного відділу Управління Служби безпеки України у Луганській області матеріали перевірки, на підставі яких було надіслано лист від 15 січня 2018 року (арк.спр.106);

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року було зупинено провадження у справі (арк.спр.107);

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року провадження у справі поновлено (арк.спр.126).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є громадянкою України, паспорт серія НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 09 жовтня 1995 року (арк.спр.71-72).

12 січня 2018 року позивача було взято на облік як внутрішньо переміщену особу, про що було видано відповідну довідку від 12 січня 2018 року за № (арк.спр.70).

Позивач є матір'ю ОСОБА_2, про що 03 січня 2018 року складено відповідний актовий запис № 03 та видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 (арк.спр.74).

Судом встановлено, що 12 січня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги, в якій просила належній їй суми грошової допомоги (іншої грошової допомоги) перерахувати на поточний рахунок позивача, який відкрито у ОПЧ Станиця Луганська (арк.спр. 80).

Як вбачається із матеріалів справи, 12 січня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити допомогу при народженні дитини. Вказану заяву було зареєстровано посадовими особами відповідача 12 січня 2018 року за № 73 (арк.спр. 68).

Із матеріалів особової справи позивача, яку було долучено до матеріалів адміністративної справи УСЗН Станично-Луганської РДА, судом встановлено наступне:

-16 січня 2018 року було проведено обстеження матеріально - побутових умов сім'ї позивача, про що було складено акт від 16 січня 2018 року № 374, у розділі VIII акту зазначено, що на час обстеження факт проживання/перебування не встановлено. Залишено повідомлення. (арк.спр.66);

-22 січня 2018 року було проведено обстеження матеріально - побутових умов сім'ї позивача, про що було складено акт від 22 січня 2018 року за № 478, у розділі VIII акту зазначено, що позивач прибула разом із дитиною 22 січня 2018 року до УСЗН. Зі слів заявниці, 16 січня 2018 року позивачка їздила за місцем реєстрації через хворобу середньої дитини (арк.спр. 64);

-06 лютого 2018 року було проведено обстеження матеріально - побутових умов сім'ї позивача, про що було складено акт від 06 лютого 2018 року за № 787, у розділі VIII акту зазначено, що на час обстеження факт проживання/перебування не встановлено. Залишено повідомлення (арк.спр.62).

Відповідно до пояснювальної від 22 січня 2018 року, позивач зазначила, що від час обстеження 16 січня 2018 року була відсутня з причини поїздки до місця реєстрації через хворобу середньої дитини (арк.спр.65).

Рішенням (розпорядженням) № 56 від 18 січня 2018 року, на підставі листа Служби безпеки України від 15 січня 2018 року № 78/3/30/61 та акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 16 січня 2018 року не підтверджено фактичне проживання внутрішньо переміщеної особи за вказаною по заяві адресою, у зв'язку із чим вирішено скасувати дію довідки про взяття на облік ВПО № від 12 січня 2018 року та внести про це відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (арк.спр.20).

Також судом встановлено, що до УСЗН Станично-Луганської РДА надійшов лист Новоайдарського міжрайонного відділу управління Служби безпеки України в Луганській області від 15 січня 2018 року № 78/3/30/61, в якому зазначено, що у ході виконання заходів із забезпечення державної безпеки отримано інформацію щодо порушень вимог пункту 5 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадянами України, зокрема, ОСОБА_1, перереєстрованою за адресою: АДРЕСА_2, які за наявними даними постійно проживають за межами Станично-Луганського району та на окупованій частині Луганської області. За результатами проведеної перевірки встановлено, що вказані громадяни подали завідомо недостовірні відомості щодо місця фактичного проживання. На підставі викладеного просили розглянути питання щодо призупинення дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб з внесенням відповідних відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (арк.спр.37-39).

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що згідно із витягом з протоколу № 144 від 22 лютого 2018 року засіданням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеними особам, вирішили відповідно до пункту 12.4 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування відмовити у призначенні (відновленні) державної допомоги при народженні дитини внутрішньо переміщеними особам у зв'язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи (арк.спр.63-а).

Рішенням від 23 лютого 2018 року, було повідомлено позивача про те, що державну допомогу при народженні дитини внутрішньо переміщеним особам, позивачу не призначено згідно із витягом з протоколу № 144 від 22 лютого 2018 року (арк.спр.61).

Судом встановлено, що представником позивача до голови Станично- Луганської РДА була подана скарга на дії посадової особи (арк.спр.11).

Із змісту листа від 01 березня 2018 року № 895 вбачається, що згідно інформації Служби Безпеки України у Луганській області від 15 січня 2018 року (лист № 78/3/30/61), було встановлено подання ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей щодо фактичного місця проживання/перебування (арк.спр.10).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом, який відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб є Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року за № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Зазначений Закон є чинним, вказані положення Закону № 1706-VII неконституційними не визнавались.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1706-VII, якою визначено поняття внутрішньо переміщеної особи, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (частина перша статті 4 Закону № 1706-VII).

Частиною 2 статті 5 Закону № 1706-VII встановлено, що адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Згідно з частиною другою статті 7 Закону № 1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року за № 509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб (далі - Порядок № 509).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

01 жовтня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 505, якою затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505).

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї), встановлено у пункті 3 Порядку № 505.

08 червня 2016 року постановою № 365 Кабінету Міністрів України був затверджений Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як встановлено у пункті 7 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, за результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (пункт 8 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам).

Пунктом 12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам передбачено, що за результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї або інших документів, визначених в абзаці другому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

08 червня 2016 року постановою № 365 Кабінету Міністрів України був затверджений Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі - Порядок № 365).

Цей Порядок визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Таким чином, зазначеною нормою визначено вичерпний перелік обставин, за наявності яких скасовується дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, зокрема, подання завідомо недостовірні відомості.

Пунктом 7-1 Порядку № 509 визначено, що у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Положення загального Закону № 1706-VII підлягають застосуванню з врахуванням спеціального законодавства, яке регулює порядок здійснення соціальних виплат та гарантії забезпечення прав осіб, які мешкали на території, яка тимчасово не контролюється української владою.

Як наслідок, суд аналізує спірні правовідносини з урахуванням положень як Закону № 1706-VII, так і Порядку № 509, Порядку № 505 та Порядку № 365, а також інших нормативно-правових актів України.

Однак, нормами чинного законодавства України не встановлено чіткого поняття «завідомо недостовірні відомості» і не окреслює фактичних ознак, які вказують на недостовірність відомостей. Встановлюються тільки ознаки недостовірності, які можуть бути спростовані (ст.277 ЦК України).

Крім того, поняття «завідомо недостовірні відомості» вказують на обов'язковий умисел особи, яка подає відомості, які не відповідають дійсності. При цьому умисел такої особи не є юридичною презумпцією, а тому «завідомо недостовірність відомість» повинна бути перевірена судом на предмет її достовірності та недостовірність.

З огляду на зазначене, лист Новоайдарського міжрайонного відділу Управління Служби безпеки України в Луганській області від 15 січня 2018 року № 78/3/30/61 не може бути беззаперечним доказом подання ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей щодо місця фактичного проживання.

Крім того, на виконання ухвали суду від 11 липня 2018 року Головним управлінням Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях було надано лист, в якому було зазначено про те, що 15 січня 2018 року до Новоайдарського МРВ УСБУ в Луганській області надійшов лист УСЗН Станично-Луганської РДА № 142, у якому зазначалося, що останніми можливо виявлено факт фіктивності проживання внутрішньо переміщених осіб за адресою: АДРЕСА_2 З метою перевірки зазначеної інформації співробітники Новоайдарського МРВ УСБУ в Луганській області безпосередньо здійснили виїзд за адресою: АДРЕСА_2 та встановили, що за вказаною адресою не проживають внутрішньо переміщені особи. Після виявлення факту відсутності осіб за вказаною адресою, Новоайдарським МРВ УСБУ в Луганській області було надіслано лист № 78/3/30/61 від 15 січня 2018 року до УСЗН Станично-Луганської РДА з метою перевірки інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб (арк.спр.118).

Таким чином, судом встановлено, що під час виїздів будь-які документи співробітниками Новоайдарського МРВ не складалися, а лист Новоайдарського МРВ № 78/3/30/61 від 15 січня 2018 року був направлений до органів соціального захисту у порядку інформування.

Відповідно до пункт 6 Порядку № 365, за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

За приписами пункту 7 Порядку № 365, у разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Водночас, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З аналізу зазначених норм вбачається, що у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації. Та у разі не прибуття внутрішньо переміщеної особи протягом трьох робочих днів підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації. Тобто, встановлений обов'язковий порядок інформування внутрішньо переміщеної особи для проходження фізичної ідентифікації та строки прибуття внутрішньо переміщеної особи до відповідного структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Проте, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем за результати проведення перевірки обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та складання акту від 16 січня 2018 року № 374 в порушення норм чинного законодавства України, не було залишено внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Поряд з цим, відповідачем не було рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Крім того, під час з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого нормами процесуального права покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не довів факту виконання ним дій, які покладенні на орган соціального захисту населення пунктами 6 та 7 Порядку № 365.

Аналіз застосованих відповідачем нормативно-правових актів свідчить, що вони суперечать положенням норм діючих законів, які регламентують пенсійне забезпечення позивача, у зв'язку з чим вони безпідставно були прийняті до уваги відповідачем при вирішенні питання щодо скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи, яка була видана ОСОБА_1.

Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в порушення норм, визначених порядком № 365, відповідачем не було залишено повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації, прийняття відповідачем рішення про скасування дії довідки від 18 січня 2018 № 56 на другий день після складання акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї від 16 січня 2018 року № 374, без надання можливості позивачу пройти фізичну ідентифікацію протягом трьох днів, а також відповідачем не надано належних доказів, які би підтверджували подання позивачем завідомо недостовірних відомостей щодо свого фактичного місця проживання/перебування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо визнання протиправним та скасування рішення (розпорядження) управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації від 18 січня 2018 року № 56 про скасування дії довідки ОСОБА_1, а також зобов'язати відповідача - управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації поновити в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб запис відносно ОСОБА_1 з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеною особою, тобто з 12 січня 2018 року.

Відповідно до частиною першою статті першої Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті першої Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми: допомога у зв'язку з вагітністю та пологами; допомога при народженні дитини; допомога при усиновленні дитини; допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомога на дітей одиноким матерям.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини надається одному із батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Згідно із частинами 1-3 статті 11 Закону України «Про державну допомогу з дітьми», допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Пунктом 11 Порядку № 1751 передбачено, що для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копія свідоцтва про народження дитини (з пред'явленням оригіналу).

Як встановлено судом, позивачем були виконані умови Закону України «Про державну допомогу з дітьми» та Порядку №1751 та надано усі необхідні документи для призначення допомоги при народженні дитини.

Проте, відповідно до рішення від 23 лютого 2018 року, державну допомогу при народженні дитини внутрішньо переміщеним особам, позивачу не призначено згідно витягу з протоколу № 144 від 22 лютого 2018 року і на підставі пункту 12.1. «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (арк.спр.61).

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи викладене, суд на підставі частини 2 статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, у зв'язку з чим визнати протиправним та скасувати рішення управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 23 лютого 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини, а також зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення допомоги при народженні дитини від 12 січня 2018 року за № 73, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Що стосується клопотання позивача про винесення окремої ухвали, якою звернути увагу Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області на порушення Конституції України та діючого законодавства, та зловживання службовим становищем начальником управління соціального захисту населення ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Дана норма встановлює право суду у разі необхідності постановити окрему ухвалу та не є обов'язковою для суду.

Суд не знаходить підстав для прийняття окремої ухвали та як наслідок відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про винесення окремої ухвали.

Що стосується клопотання позивача про зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення згідно статті 382 КАС України, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб'єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 07 травня 2018 року відстрочено позивачу сплату судового збору за подання адміністративного позову до винесення судового рішення у справі у розмірі 1409,60 грн. (арк.спр.1-2).

Станом на дату розгляду справи по суті судовий збір не сплачений.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, позивачу необхідно відшкодувати 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій незаконними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення (розпорядження) управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 18 січня 2018 року № 56 про скасування дії довідки про взяття на облік ВПО ОСОБА_1 № від 12.01.2018.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної адміністрації Луганської області (93650, вул. Центральна, буд. 52, смт. Станиця-Луганська, Луганської області, ) поновити в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб запис відносно ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_3) з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеною особою, тобто з 12 січня 2018 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 23 лютого 2018 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні допомоги при народженні дитини.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної адміністрації Луганської області (93650, вул. Центральна, буд. 52, смт. Станиця-Луганська, Луганської області, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_3) про призначення допомоги при народженні дитини № 73 від 12 січня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_3) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106) суму судового збору у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 20 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (93650, вул. Центральна, буд. 52, смт. Станиця-Луганська, Луганської області, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_3) у рахунок відшкодування судових витрат 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 06 серпня 2018 року.

Суддя Є.О. Кисельова