Справа № 805/1270/17-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2018 року

Київ

справа №805/1270/17-а

адміністративне провадження №К/9901/41313/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуСлов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області
на постановуДонецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року (суддя С.І. Бабіч)
та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року (Колегія у складі суддів: О.О. Чебанов, І.В. Сіваченко, О.О. Шишов)
у справі №805/1270/17-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «Сода»
доСлов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 30 вересня 2016 року та № від 30 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «Сода» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № від 30 вересня 2016 року та № від 30 вересня 2016 року.

Позов мотивовано тим, що спірні податкові повідомлення-рішення містять зобов'язання щодо сплати земельного податку юридичних осіб у вигляді штрафу в сумі 87445, 97 грн. та у сумі 3261, 75 грн., проте податковим органом не були враховані приписи ст.6 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), згідно якої під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення податкової інспекції від 30 вересня 2016 року № та № .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач виконав усі вимоги законодавства, які є підставою для звільнення останнього з 14 квітня 2014 року від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань щодо сплати штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що Законом № 1669-VII не були внесені відповідні зміни до Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати та нарахування за користування земельними ділянками державної та комунальної власності платників податків, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, контролюючий орган не мав правових підстав для звільнення позивача від застосування штрафних санкцій, передбачених ст. 126 Податкового кодексу України. Окрім того, листом Міністерства доходів і зборів України від 01 липня 2014 року №15472/7/99-99-25-01-17 надано відповідні роз'яснення про зміну строків сплати податків та особливості списання податкового боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 21 вересня 2016 року за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «Сода» з питань дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб складено акт №832/05-83-12-12-1/05419123.

На підставі зазначеного акта прийняті податкові повідомлення-рішення № від 30 вересня 2016 року про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20 % за платежем земельний податок юридичних осіб у розмірі 87445,97 грн. та № від 30 вересня 2016 року про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20 % за платежем земельний податок юридичних осіб у розмірі 3261,75 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 30 вересня 2016 року № та № , платник податків оскаржив їх в адміністративному порядку та внаслідок чого спірні рішення залишені без змін.

Податковий борг позивача із земельного податку з юридичних осіб у сумі 87445,97 грн. та у сумі 3261,75 грн. виник на підставі декларацій № від 17 лютого 2014 року за 2014 рік та № від 18 лютого 2015 року за 2015 рік.

Позивач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Слов'янська Донецької області - у населеному пункті, на території якого здійснювалась та здійснюється антитерористична операція, період проведення антитерористичної операції триває.

Сертифікат Торгово-промислової палати України від 01 вересня 2014 року № 2723/05-4 засвідчує настання обставин непереборної сили при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються: справляння та сплати податків та обов'язкових платежів; продовження граничних строків для подання податкової декларації.

Згідно пп. 16.1.4. п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкова декларація, розрахунок, в силу вимог п. 46.1 ст. Податкового кодексу України, це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пп. 14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначив тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 6 Закону № 1669-VII (в редакції, чинній до 8 червня 2016 року) під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

За змістом статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» були затверджені Переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких внесено м. Слов'янськ (Слов'янська міська рада) (пп. 23 пункту 1).

Верховний Суд приходить до висновку, що оскільки Закон № 1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Поруч з цим, згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669-VII закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак положення цього Закону підлягають застосуванню у межах спірних відносин виходячи із положень податкового принципу презумпції правомірності рішень платника податку закріпленого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України та пункту 56.21 статті 56 цього кодексу.

Окрім того слід відзначити, що статтею 6 Закону №1669, яка має пряму дію, не вимагається додаткового отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин. Дійсно сертифікат Торгово-промислової палати України є доказом, підтверджуючим причини та настання обставин, які не залежали від учасника подій. Проте у даній справі, в силу вимог статті 6 Закону № 1669-VII та Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого внесено м. Слов'янськ, дані обставини не потребують такого підтвердження. Згідно з положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою, зокрема, для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко

І.А.Васильєва

С.С.Пасічник

Судді Верховного Суду