Справа № 821/925/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/925/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Кукульник Я.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Біленко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправною відмову стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність,

встановив:

ОСОБА_3 ( далі - позивач - 1) та ОСОБА_4 (далі - позивач - 2) звернулися до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Херсонській області, у якому просять:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га (кадастровий НОМЕР_3) та ОСОБА_4 площею 1.9709 га (кадастровий НОМЕР_4) на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської обл., викладену в формі наказу від 19 січня 2018 року №9/0/7-18;

- зобов'язати Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Херсонській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га (кадастровий НОМЕР_3) та ОСОБА_4 площею 1.9709 га (кадастровий НОМЕР_4) на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської обл.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 27 серпня 2014 року № 21-1196/18-14-СГ "Про надання громадянам дозволу на розробку проектів землеустрою", позивачами розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га. та ОСОБА_4 площею 1.9709 га. Позивачі неодноразово зверталися до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області для затвердження проектів землеустрою, однак отримували необґрунтовані відмови. За результатами судового оскарження чергової відмови, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року по справі 821/396/17 позовні вимоги задоволено повністю, визнано відмову в затвердженні проектів землеустрою протиправною, зобов'язано Головне управління повторно розглянути клопотання позивачів про затвердження проекту землеустрою. 10 січня 2018 року на підставі отриманих виконавчих листів по справі № 821/396/17 позивачі звернулися до Головного управління з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Наказом № 9/0/7-18 від 19 січня 2018 року відповідач в черговий раз відмовив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у затвердженні вказаного проекту. Підставою для чергової відмови стало: «закінчення терміну надання на затвердження до Головного управління погодженого проекту землеустрою».

Позивачі вважають наведену відмову протиправною, такою, що безпідставно порушує їх права.

Ухвалою від 17 травня 2018 року, позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків. Позивач усунув недоліки у строк, встановлений судом.

29 травня 2018 року відкрито провадження по справі, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначити судове засідання на 26 червня 2018 року.

15 червня 2018 року до суду подано відзив на позовну заяву. У відзиві мотивуючи свою відмову в затвердженні проекту землеустрою, оформленою наказом від 19 січня 2018 року № 9/0/7-18, відповідач вказує на зміни у законодавстві, які відбулися на початку 2018 року, а саме на прийняття Кабміном розпорядження від 31 січня 2018 року за № 60-р щодо питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад. На виконання даного розпорядження, 06 червня 2018 року відповідачем передано першим 16 об'єднаним територіальним громадам у дев'яти районах на Херсонщині у комунальну власність землі сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, загальна площа яких складає 43 013 га. Таким чином, у зв'язку з наведеним, на даний час Головне управління не має повноважень щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області (в тому числі спірними ділянками), оскільки дані земельні ділянки були передані Музиківській ОТГ Білозерського району. Отже, відповідач переконаний в обґрунтованості та законності оскаржуваного рішення, яке вважає таким, що не підлягає скасуванню.

Ухвалою від 26 червня 2018 року, враховуючи обмежені строки розгляду справи у спрощеному провадженні, необхідність надання представнику відповідача часу для подання додаткових доказів та обов'язок суду прийняти законне та обґрунтоване рішення, що ґрунтується на основі всебічного дослідження доказів та обставин даної справи, судом прийнято рішення про перехід зі спрощеного судового провадження в загальне провадження, оголошено перерву та призначено підготовче засідання на 26 липня 2018 року. Протокольною ухвалою замінено первинного відповідача на Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач, Головне управління).

У судове засідання, 26 липня 2018 року, сторони з'явилися.

У ході судового засідання судом прийнято рішення про закінчення підготовчого провадження, вирішено розпочати розгляд справи по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення (угіддя - під господарськими будівлями, дворами, графа 14 за формою 6-зем), розташованих за межами населених пунктів на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу від 27 серпня 2014 року № 21-1196/18-14-СГ "Про надання громадянам дозволу на розробку проектів землеустрою".

На підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 27 серпня 2014 року № 21-1196/18-14-СГ ДП "Центр державного земельного кадастру" Херсонською регіональною філією розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га., кадастровий номер НОМЕР_3 та ОСОБА_4 площею 1.9709 га., кадастровий номер НОМЕР_4 на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

11 листопада 2014 року Відділом Держземагенства у Білозерському районі Херсонської області Головного управління Держземагенства у Херсонській області складено Висновок № 556 "Про погодження документації із землеустрою".

За результатами неодноразового звернення до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою, листами № 19-21-0.102-2472/15-14-СГ від 17 грудня 2014 року, № 19-21-7777.102-550/42-15-СГ від 07 серпня 2015 року, позивачі отримували відмову в такому затвердженні, пов'язаною із недоліками поданого ними проекту.

У зв'язку із усуненням недоліків проекту землеустрою, вказаних у попередніх відмовах, позивачі повторно звернулися із відповідною заявою до Головного управління, проте листом від 01 грудня 2015 року № С-179/0-160/29-15 відповідач відмовив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у затвердженні проекту у зв'язку із тим, що на земельних ділянках, які позивачі просили передати їм у власність, знаходиться нерухоме майно - "Критий тік". За результатами чергового звернення до Головного управління, позивачам знову було відмовлено листом від 06 червня 2016 року № КО-4049/0-950/6-16-СГ з посиланням на те, що позивачі вже звертались з аналогічною заявою та їм було відмовлено в задоволенні.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року по справі № 821/1262/16 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та ОСОБА_4 площею 1.9709 га, кадастровий номер НОМЕР_4, на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, викладену в листі-відповіді за №КО-4049/0-950/6-16-СГ від 06 червня 2016 року. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення відповідних земельних ділянок у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року постанову від 06 жовтня 2016 року залишено без змін.

03 січня 2017 року позивачі звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства.

Листом від 13 січня 2017 року № С-35/0-117/6-17 Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонській області відмовлено позивачам у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок. Відмову обґрунтовано тим, що п. 10 Висновку про погодження документації із землеустрою Відділу Держземагентства у Білозерському районі Херсонської області від 11 листопада 2014 року № 556 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га. та ОСОБА_4 площею 1.9709 га. на території Білозерського району Херсонської області. У Висновку зазначено, що термін дії висновку два роки. Враховуючи , що термін дії Висновку закінчився, підстави для задоволення заяви відсутні.

17 липня 2017 року Херсонський окружний адміністративний суд у справі №821/395/17 вдруге визнав протиправною відмову Головного управління в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення позивачам у власність спірних земельних ділянок, зобов'язав Головне управління повторно розглянути клопотання позивачів про затвердження проекту.

За результатами чергового звернення позивачів, наказом № 9/0/7-18 від 19 січня 2018 року відповідачем відмовлено у затвердженні проекту землеустрою у зв'язку із «закінченням терміну надання на затвердження до Головного управління погодженого проекту землеустрою».

Позивачі вважають таку відмову необґрунтованою, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На підставі п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15(по тексту - в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Положенням передбачено, що основними завданнями Держгеокадастру України є, зокрема реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).

Право власності на землю гарантується, набувається та реалізується громадянами виключно у відповідності до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Пунктом б ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України, відповідно до якої Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки складається із етапів: звернення до уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу за отриманням дозволу на розробку проекту землеустрою; надання такого дозволу за рішенням відповідного органу; розробка проекту землеустрою; погодження проекту землеустрою уповноваженими на те органами; затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність за рішенням уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу; державна реєстрація права власності. Таким чином, враховуючи викладене та матеріали справи, позивачами дотримана зазначена процедура, встановлена законом.

Частиною восьмою ст. 118 Земельного кодексу передбачено обов'язкове погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (п. 6 ст. 123 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 4 статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 статті 186-1 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 6 статті 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Крім того, згідно п. 7 ст. 186-1 Земельного кодексу України, органам, зазначеним у частинах першій - третій статті 186-1, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Частиною 8 статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Отже, Земельним кодексом України встановлено підстави за яких може бути відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано відмову у затвердженні проекту землеустрою у зв'язку із закінченням терміну надання на затвердження до Головного управління погодженого проекту землеустрою. Суд зазначає, положення Земельного кодексу України такої підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою не містять.

Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" 22 травня 2003 року № 858-IV визначено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про землеустрій" погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

При цьому суд враховує, що позивачі неодноразово зверталися із заявами до відповідача щодо затвердження проекту землеустрою раніше, а саме: з 2015 року, на які відповідачем листами від 07 серпня 2015 року, 01 грудня 2015 року та 06 червня 2016 року було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою. Вказану відмову від 06 червня 2016 року визнано протиправною Херсонським окружним адміністративним судом у постанові по справі №821/1262/16 від 06 жовтня 2016 року та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою. Крім того, враховується відмова відповідача від 13 січня 2017 року № С-35/0-117/6-17 (на заяву позивачів від 03 січня 2017 року), яку визнано протиправною рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року в справі №821/395/17; відмова від 19 січня 2018 року (на заяву від 10 січня 2018 року), яка оскаржується в даній справі.

Суд зазначає, що встановлена рішеннями суду протиправна бездіяльність відповідача призвела до закінчення терміну надання на затвердження до Головного управління погодженого проекту землеустрою, який в свою чергу закінчився з вини відповідача.

Посилання Головного управління на те, що спірні земельні ділянки передано Музиківській сільській раді в комунальну власність, у зв'язку з чим, на даний час відповідач не має повноважень щодо розпорядження відповідними земельними ділянками, сприймаються судом критично, так як матеріали справи містять лист Музиківської сільської ради, в якому сільська рада посилаючись на Акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності в комунальну власність, зазначає, що спірні земельні ділянки в наведеному Акті відсутні. Відтак, твердження відповідача щодо передачі відповідних земельних ділянок сільській раді є недостовірними та безпідставними, а тому не беруться судом до уваги.

Отже, суд доходить висновку, що відповідач при наданні відмови в затвердженні проекту землеустрою не діяв в порядку визначеному законодавством, що у свою чергу свідчить про безпідставність такої відмови.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту прав позивачів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними ст. 2 КАС України.

Отже, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Вирішення питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність спірних земельних ділянок відноситься виключно до функцій Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відтак позовна вимога, якою позивачі просять суд зобов'язати суб'єкт владних повноважень прийняти відповідне рішення, є формою втручання в його дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість, позивачі довели протиправність оскаржуваної відмови Головного управління в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність спірних земельних ділянок.

Таким чином, суд вважає, що порушені права ОСОБА_3, ОСОБА_4 мають бути поновлені, шляхом зобов'яання Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність позивачам, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Судові витрати відшкодовуються згідно положень ч. 3 ст. 139 КАС України.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що має бути задоволеним частково, тому керуючись статтями 2, 9, 12, 14, 139, 241 - 246, 205, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а) у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) площею 1.6623 га (кадастровий № НОМЕР_3) та ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_2, АДРЕСА_1) площею 1.9709 га (кадастровий НОМЕР_4) на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, викладену в формі наказу від 19 січня 2018 року №9/0/7-18.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а) повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) площею 1.6623 га (кадастровий НОМЕР_3) та ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_2, АДРЕСА_1) площею 1.9709 га (кадастровий НОМЕР_4) на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом в мотивувальній частині даного рішення.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) та ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_2, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні, вісімдесят копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 серпня 2018 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 6.3