Справа № 804/1144/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2018 року Справа № 804/1144/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
за участі секретаря судового засіданняЗелецького Р.Р.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Резнікова Ю.М.
Зазначені податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню судом.
Однак такі висновки податкового органу позивач вважає хибними, так як у 2014 та 2015 роках ФОП ОСОБА_5 здійснював операції, звільнені від оподаткування ПДВ, під час яких, ним було використано товари, при придбанні яких було сплачено ПДВ контрагентам - постачальникам. За вказаних обставин, відповідно до положень Інструкції з бухгалтерського обліку податку на додану вартість, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України 01.07.97 № 141, ФОП ОСОБА_5 мав право віднести витрати зі сплати ПДВ у сумі 1455639,37 грн. до собівартості товарів та у відповідності до п.п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України правомірно визначив розмір витрат і оподатковуваного доходу.
Щодо завищення у 2015 році витрат з орендної плати за користування приміщенням, оренди обладнання та вартості відшкодованих комунальних послуг на суму 124952,84 грн., то такі витрати підтверджуються всіма необхідними первинними документами, тому позбавлення позивача права на віднесення таких сум до витрат господарської діяльності, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток є неправомірним.
Відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких заперечив проти позову та вказав про необґрунтованість позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2017 року (суддя Гончарова І.А.) відкрито провадження у справі № 804/1144/17 та призначено її до розгляду на 23.03.2017 на 13:20.
За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, призначеного згідно розпорядження В.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 №3038-д, справа №804/1144/17 передана на розгляд судді Турлаковій Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 адміністративну справу №804/1144/17 прийнято до провадження суддею Турлаковою Н.В. та призначено до судовому засіданні.
В судовому засіданні 13.06.2018р., у зв'язку із зміною найменування відповідача на підставі ст.52 КАС України, усною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, задоволено клопотання відповідача та здійснено процесуальне правонаступництво замінено первісного відповідача Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на належного Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
Представник позивача в судовому засіданні 23.07.2018 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIIІ, який набув чинності 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.
Як встановлено п. 10 Перехідних положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, результати якої оформлені актом від 01.12.2016 року №3577/04-61-1304/НОМЕР_1
Згідно висновків означеного акту, документальною плановою виїзною перевіркою ФОП ОСОБА_5 встановлено порушення:
- п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України - відсутність ведення книги обліку доходів та витрат
На підставі встановлених під час перевірки порушень, відповідачем 03.02.2017 були прийняті податкові повідомлення - рішення:
Як видно із акту перевірки від 01.12.2016 року №3577/04-61-1304/НОМЕР_1, ФОП ОСОБА_5 у перевіреному періоді включав до складу витрат господарської діяльності, що враховуються при визначенні об'єктом оподаткування податком на прибуток фізичних осіб суми ПДВ, що сплачені ним у складі ціни придбаних товарів (робіт, послуг) отриманих від контрагентів у 2014 році на суму 379407,8 грн..
В 2015 році ФОП ОСОБА_5 завищено витрати на загальну суму 1201184,4 грн., з яких до складу інших витрат понесених в 2015 році ФОП ОСОБА_5 включено суму придбання послуг оренди виробничої будівлі, складських приміщень, обладнання та комунальних витрат, отриманих від ТОВ «СВІТ РЕАБІЛІТАЦІЇ» (37559420) у розмірі 266786,17 грн., в той час як за даними перевірки підтверджено лише суму придбання послуг оренди виробничої будівлі, складських приміщень, обладнання та комунальних витрат на 141833,33 грн.
Під час перевірки не надано документів на підтвердження витрат за рахунок віднесення витрати з придбання послуг оренди виробничої будівлі, складських приміщень, обладнання та комунальних витрат на суму 124952,84 грн..
В ході проведення перевірки також встановлено, що ФОП ОСОБА_5 до складу інших витрат за 2015 рік в порушення вимог п. 177.3 ст.177 ПК України включено суми ПДВ сплаченого митним органам у розмірі 914117,64 грн. та суми ПДВ, що були сплачені ним у складі ціни придбаних товарів (робіт, послуг) отриманих від контрагентів- постачальників всього на 162113,93 грн..
Надаючи оцінку зазначеним обставинам, суд виходить з такого.
У відповідності до п. 177.1. ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.
Згідно п. 177.2 вказаної статті об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Стосовно доводів податкового органу про завищення ОСОБА_5 у 2015 році суму витрат на 1201184,4 грн, суд враховує, що пунктом 177.3 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
Таким чином, наведеною нормою передбачено, що суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) не включаються до витрат фізичної особи - підприємця.
Посилання позивача на положення Інструкції з бухгалтерського обліку податку на додану вартість судом до уваги не приймаються, так зазначена Інструкція, що затверджена наказом Міністерства фінансів України 01.07.97 № 141 є підзаконним актом.
За своєю правовою природою інструкція - це правовий акт, який затверджується або видається в цілях встановлення правил, що регулюють організаційні, науково-технічні, технологічні, фінансові або інші спеціальні сторони діяльності установ, організацій, підприємств (їх структурних підрозділів і служб), посадових осіб і громадян. Інструкції видаються також з метою роз'яснення і визначення порядку застосування законодавчих актів, розпорядчих документів, заповнення і ведення форм документів (наприклад, бухгалтерських, звітних, облікових та ін).
В той час як Податковий кодекс України є кодифікованим нормативно-правовим актом, його положення мають вищу юридичну силу ніж положення підзаконних актів, положення ж зазначеної Інструкції мають деталізувати, визначати або роз'яснювати порядок застосування норм Податкового Кодексу України та не можуть суперечити його нормам.
Окрім того, положення п. 177.3. ст. 177 Податкового кодексу України є чітко визначеними, викладені повним (прямим) способом, тобто у приведеному пункті ст. 177 Податкового кодексу України викладено припис, в якому є всі елементи норми права без відсилань до інших статей чи підзаконних актів.
Отже, суд доходить висновку, що позивачем необґрунтовано, в порушення вимог п. 177.3 ст.177 ПК України, включено до складу інших витрат за 2015 рік суму ПДВ сплаченого митним органам у розмірі 914117,64 грн. та суми ПДВ у розмірі 162113,93 грн., що сплачені у складі ціни придбаних товарів (робіт, послуг) отриманих від контрагентів-постачальників, детальний перелік яких приведений на сторінці 10 акту перевірки.
Надаючи оцінку висновкам податкового органу про завищення позивачем суми витрат за рахунок віднесення витрат з придбання послуг оренди виробничої будівлі, складських приміщень, обладнання та комунальних послуг на суму 124952,84 грн., судом встановлено, що позивачем до складу витрат, відображених у декларації про майновий стан та доходи включено понесені витрати з придбання послуг оренди виробничої будівлі, складських приміщень, обладнання та комунальних витрат, отриманих від ТОВ «СВІТ РЕАБІЛІТАЦІЇ» всього на 266786,17 грн., однак, під час перевірки документально підтверджено лише витрати на суму 141833,33 грн..
Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15, п. 2.16 Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Під час розгляду справи позивачем були надані суду акти надання послуг, які містяться в матеріалах справи (а.с. 94 - а.с. 129), згідно яких сума понесених ФОП ОСОБА_5 у 2015 році витрат з придбання послуг оренди виробничої будівлі, складських приміщень, обладнання та комунальних витрат, отриманих від ТОВ «СВІТ РЕАБІЛІТАЦІЇ» становить 222321,81 грн..
Відтак, позивачем не надано а ні під час перевірки, а ні під час судового розгляду документів на підтвердження витрат з придбання послуг оренди виробничої будівлі, складських приміщень, обладнання та комунальних витрат, отриманих від ТОВ «СВІТ РЕАБІЛІТАЦІЇ» на повну суму, яка була відображена у декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік.
Разом з тим, відповідно пп. 44.6. ст.44 Податкового Кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Оцінюючи правомірність віднесення позивачем до складу витрат сум ПДВ що були сплачені ним у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) отриманих від контрагентів у 2014 році всього на суму 379407,8 грн. суд не приймає посилання позивача на положення абз. 3 п.п. 139.1.6. ст. 139 ПК України, так як суду не надано доказів того, що у вказаному періоді ФОП ОСОБА_5 проводив операції звільнені від оподаткування або, які не є об'єктом оподаткування податоком на додану вартість.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином ФОП ОСОБА_5 безпідставно включено у перевіреному періоді до складу валових витрат, витрати на суму 1580592,2 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 305152,33 грн..
У відповідності до п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи
Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись ст. ст. 194, 205, 242 - 246, 250, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01 серпня 2018 року.

Суддя Н.В. Турлакова