Справа № 334/5869/17(2-а/334/498/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2018 рокусправа № 334/5869/17 (2-а/334/101/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання Троянов А.С., за участю представника відповідача Вологжаніної О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2018 року (головуючий суддя у 1 інстанції Добрєв М.В., рішення ухвалено та складено в м. Запоріжжя у залі судового засідання Ленінського районного суду м. Запоріжжя 02 березня 2018 року) в адміністративній справі №334/5869/17 (2-а/334/101/18) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу, у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 1-ї групи з 11.07.2017 року внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби в Республіці В`єтнам;

- зобов`язати відповідача вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду 1-ї групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби в Республіці В`єтнам;

- зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що Міністерство оборони України неправомірно відмовило йому в призначення одноразової грошової допомоги, оскільки не має жодних підстав для такої відмови, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 , у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 1-ї групи з 11.07.2017 року внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби в Республіці В`єтнам та зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду 1-ї групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби в Республіці В`єтнам.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем порушено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975. Так, зокрема, позивач звернувся одразу до Міністерства оборони України розпорядника бюджетних коштів для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, в той час, як позивач спочатку повинен був звернутися до уповноваженого органу (обласного військового комісаріату), який повинен був перевірити надані документи, перевірити викладені обставини згідно військово-облікових документів та надати висновок про можливість призначення одноразової грошової допомоги. Оскільки документи позивача були подані без дотримання визначеного порядку, їх було розглянуто в межах повноважень Департаментом фінансів Міністерства оборони України.

Позивач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач відповідно до норм чинного законодавства звернувся до відповідача з заявою, до якої також було надано всі необхідні документи, для призначення і виплати одноразової грошової допомоги як інваліду 1-ї групи з 11.07.2017 року внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби в Республіці В`єтнам, проте Міністерства оборони України за відсутності на те законних підстав не прийняло відповідного рішення та відмовило позивачу у призначенні і виплаті такої допомоги, чим порушило права ОСОБА_1 на отримання грошових виплат.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 1996 року є інвалідом внаслідок поранення, яке отримав під час виконання інтернаціонального обов`язку в Республіці В`єтнам, яке мало місце з березня по грудень 1979 року.

Перебування позивача в Республіці В`єтнам у зазначений час підтверджується довідками № 380 від 13.04.1999 року, № 409 від 16.04.1999 року, виданими Запорізьким міським військовим комісаром.

Відповідно до довідки сер. ВТЭ 26 № 031233 від 28.08.1996 року, виданою ОМСЕК №2 м. Запоріжжя, позивачу було встановлено ІІІ-тю групу інвалідності внаслідок поранення, яке було отримане під час проходження військової служби.

Через погіршення здоров`я, 16.12.1998 року за даними довідки серія МСЕ 2-18 АЗ № 118834, виданою ОМСЕК № 2 м. Запоріжжя, позивачу було встановлено інвалідність ІІ-ї групи внаслідок поранення, отриманого в період проходження військової служби.

З матеріалів справи вбачається, що поранення були отримані позивачем саме при виконанні військового обов`язку, що підтверджуються наданими довідками та актами судово-медичного освідування, а саме: актом судово-медичного огляду №934 від 13.04.1999р.; свідоцтвом про хворобу №876 від 15.04.1999р., з яких слідує, що поранення, яке в подальшому призвело до інвалідності було отримане позивачем при виконанні військового обов`язку.

Через погіршення здоров`я позивачу 11.07.2017 року Обл. МСЕК № 2 м. Запоріжжя було встановлено І-у групу інвалідності безстроково.

Відповідно до Виписки з акту медико-соціальної експертної комісії до довідки серії АВ №0674307 від 11.07.2017 року, причиною інвалідності позивача є поранення, яке отримано ним під час виконання інтернаціонального обов`язку в Республіці В`єтнам.

25.07.2017 року позивач звернувся з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому І-ї групи інвалідності до Міністерства оборони України.

Листом-відповіддю Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/6/2739 від 04.08.2017 року, позивачу фактично відмовлено у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки на колишніх військовослужбовців та тих, що отримали інвалідність до набрання чинності Закону України від 4 липня 2012 року № 50-40- VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», яким змінено редакцію статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що набрав чинності 1 січня 2014 року, дія зазначеного Закону не поширюється.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

В силу приписів статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтями 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, а саме: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 ст.16-2 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I-ї групи.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно з пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З аналізу наведеної норми слідує, що особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи вторинного встановлення такої інвалідності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014р. №21-446а14 та від 21.04.2015р. №21-135а15.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача 11.07.2017 року, а тому після звернення останнього до відповідача відповідно до Порядку №975, суб`єкт владних повноважень безпідставно не прийняв відповідного рішення про призначення та виплату позивачу спірної допомоги.

Проте колегія суддів з вищевказаними висновками суду першої інстанції не погоджується.

Так, відповідно до п. 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з п.12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку №975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з п.14 Порядку №975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

При цьому слід зазначити, що уповноваженим органом в даному випадку є обласний військовий комісаріат.

З огляду на означене, та враховуючи вищевказані приписи Порядку №975, особа для отримання одноразової грошової допомоги повинна спочатку звернутися з необхідним переліком документів до уповноваженого органу (обласного військового комісаріату), який після перевірки документів надає висновок до розпорядника бюджетних коштів, який у даному випадку є відповідач.

Водночас як слідує з матеріалів справи позивач не звертався до обласного військового комісаріату з документами для отримання одноразової грошової допомоги, а одразу звернувся до відповідача, чим було порушено Порядок №975.

За таких обставин у Міністерство оборони України були відсутні законні підстави для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки останнім порушено законний порядок звернення щодо отримання вищевказаних виплат.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2018 року у справі №334/5869/17 (2-а/334/101/18) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 24 липня 2018 року, в повному обсязі постанова складена 01 серпня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва