Справа № 815/618/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/618/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання рішення протиправним, зобовязання призначити, нарахувати та виплатити пенсію,

В С Т А Н О В И Л А :

15 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним рішення Центрального обєднаного управління ПФУ в м.Одесі № 137 від 25.09.2017 року про відмову у призначенні їй пенсії та зобовязати Центральне обєднане управління ПФУ в м. Одесі призначити, нарахувати та виплатити їй пенсію з 19.09.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно не враховані до спеціального стажу ОСОБА_2 періоди роботи з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. на посаді психолога (практичного психолога) в дошкільному закладі № 88 (4 роки 2 місяці 8 днів) та з 01.08.2005р. по 30.06.2017р. на посаді практичного психолога в КУ Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи (11 років 10 місяців 29 днів). На підтвердження правомірності частини вимог позивача ГУ ПФУ в Одеській області листом від 05.01.2018 року визнало, що період роботи в дошкільному закладі № 88 має зараховуватись до спеціального стажу.

Період роботи на посаді практичного психолога в КУ Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи, на думку позивача, також повинен бути врахований на підпункт 3 пункту 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМ України № 909 від 04.11.1993 року, а також листа МОЗ України № 10.03.67/956 від 19.05.2009р., згідно якого працівники закладів охорони здоровя, які мають педагогічну освіту та обіймають посаду психолога, повинні бути переведені на посаду практичний психолог, і до таких працівників поширюється дія статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення щодо права на пенсію за вислугу років.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що з 01.08.2005 року по 18.09.2017 року позивач працювала в КУ Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи на посаді практичного психолога. Оскільки посада практичного психолога згідно із Законом України Про освіту належить до педагогічних працівників, а розділом Охорона здоров'я постанови КМУ № 909 право на пенсію за вислугу років, зокрема, в медико-соціальних експертних комісіях мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посади), для зарахування до спецстажу цього періоду роботи підстав немає. За відсутності необхідного стажу за спеціальністю позивач права на пенсію за вислугою років не має.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано рішення № 137 від 25.09.2017 року Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4-а, ) протиправними та скасовано в частині неврахування до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років періоду роботи ОСОБА_2 з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. на посаді психолога (практичного психолога) в дошкільному закладі № 88. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що відповідно до примітки 1-1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, лікарі та середній медичних персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі 1. «Освіта», відносять до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років. Щодо працівників освіти, які працюють у медичних закладах і установах, перелічених у розділі 2 «Охорона здоровя», така примітка відсутня. Апелянт вважає, що це є дискримінацією за ознакою освіти, професії та роду трудової діяльності при виході на пенсію практичних психологів з педагогічною освітою, що працювали в медичних закладах і установах в порівняні з лікарями і медичним персоналом, які працювали у навчальних закладах і установах, щодо реалізації права на пенсію за вислугу років. Крім того, відповідно до Умов оплати праці працівників закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення. Психологи є фахівцями, що прирівняні за оплатою праці до медичних та фармацевтичних працівників.

В звязку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

19 вересня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с.63).

Рішенням Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 137 від 25.09.2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії (а.с.59-60).

Обґрунтовуючи таке рішення відповідач зазначив, що за п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти охорони здоров'я та соціального забезпечення, які звертаються за призначенням пенсії з 01.04.2017р. по 31.03.2018р. за наявності 26 років 06 місяців спеціального стажу роботи за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно наданих позивачем документів, страховий стаж ОСОБА_2 складає 34 роки 7 місяців 14 днів, з яких спеціального стажу за вислугу років 16 років 7 місяців 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років.

Відповідно до рішення № 137 від 25.09.2017 року ОСОБА_2 до спеціального стажу не враховано періоди роботи: з 14.05.2001р. по 22.07.2005р. на посаді психолога (практичного психолога) в дошкільному закладі № 88; з 01.08.2005р. по 30.06.2017р. на посаді практичного психолога КУ Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи, оскільки не передбачено переліком посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначених постановою КМ України від 04.11.1993 року №909 та відсутня атестація як медичного персоналу.

На звернення ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області останнім надано відповідь листом від 05.01.2018 року № 2466/П-3 (а.с.16). Згідно даної відповіді ГУ ПФУ в Одеській області, враховуючи, що до трудової книжки внесені відповідні зміни, а саме: посада психолога змінена на посаду практичного психолога, період роботи в дошкільному закладі № 88 можливо зарахувати до спецстажу.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно не зарахував позивачу до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи позивача з 01.08.2005р. по 30.06.2017р. на посаді практичного психолога КУ Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи. Враховуючи, що спеціальний стаж позивача є меншим, ніж 26 років і 6 місяців, відповідач обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно зі ст.52 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту;

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

У спірний період позивач працювала на посаді практичного психолога у КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Згідно Переліку № 909, право на пенсію за вислугу років дає робота на посаді практичного психолога у таких закладах і установах: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи; міжшкільні навчально-виробничі комбінати, дитячі будинки, дитячі трудові та виховно-трудові колонії, дитячі приймальні пункти і приймальники-розподільники для неповнолітніх, логопедичні пункти і стаціонари, школи-клініки; вищі навчальні заклади I - II рівнів акредитації, професійно-технічні навчальні заклади і дошкільні навчальні заклади всіх типів, тобто у тих які знаходяться у 1 розділі «Освіта».

Разом з тим, згідно вказаного Переліку, КУ «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи» входить до розділу 2 «Охорона здоровя», в якому посада практичного психолога не передбачена.

Згідно Переліку №909 у позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Верховним Судом України при розгляді справи №419/794/15-а у постанові від 25.05.2016 наданий правовий аналіз пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з якого вбачається, що для призначення пенсії за вислугою років необхідна наявність двох умов:

1) наявність спеціального стажу роботи;

2) посада, що дає право на призначення пенсії повинна бути зазначена у переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що посада практичного психолога в закладах охорони здоровя не передбачена Переліком № 909, відсутні підстави для зарахування до стажу роботи ОСОБА_2, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, періоду роботи на посаді практичного психолога з 01.08.2005 року по 30.06.2017 року у КУ Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи.

Наявність листа МОЗ України № 10.03.67/956 від 19.05.2009р., згідно якого працівники закладів охорони здоровя, які мають педагогічну освіту та обіймають посаду психолога, повинні бути переведені на посаду практичний психолог, і до таких працівників поширюється дія статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення щодо права на пенсію за вислугу років, передбаченого Переліком №909, без внесення відповідних змін до переліку не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Крім того, судова колегія не приймає доводи апеляційної скарги щодо не врахування відповідачем листа № 321 від 27.10.2017 року. Так, зазначеним листом управлінню ПФУ надані копії наступних наказів КУ «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи» про затвердження рішення атестаційної комісії МОЗ України: від 03.06.2011р. № 333 про затвердження рішення атестаційної комісії МОЗ України від 20.04.2011 року про присвоєння кваліфікаційної категорії позивачу «спеціаліст вищої категорії» та від 24.06.2016 року № 71-о про затвердження рішення атестаційної комісії МОЗ України від 21.04.2016 року. Так, зазначеним наказом № 333 затверджено рішення атестаційної комісії МОЗ України від 20.04.2011 року про присвоєння кваліфікаційної категорії та педагогічного звання , зокрема практичному психологу ОСОБА_2 (а.с. 19-20)

Наказом № 71-о також затверджене рішення атестаційної комісії МОЗ України з атестації педагогічних працівників закладів охорони здоровя.

Враховуючи, що зазначеними доказами підтверджено лише те, що позивач проходила атестацію, як педагогічний працівник у МОЗ України, а не медичний персонал, судова колегія приходить до висновку, що висновки атестації не дають права на зарахування спірного стажу роботи позивача до її спеціального стажу роботи.

Аналізуючи викладене, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що стаж роботи ОСОБА_2 на посаді практичного психолога в КУ Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи не зараховується до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 03 серпня 2018 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: І.О.Турецька