Справа № 826/13721/17
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 серпня 2018 року № 826/13721/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Вектор Банк" Савельєвої Анни Миколаївни Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про представники учасників справи:визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії позивача - ОСОБА_3; відповідача - Яцюк А.О.; третьої особи - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1) подав на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Вектор Банк" Савельєвої А.М. (надалі - відповідач або Уповноважена особа фонду), в якому просить суд:

- визнати протиправною дію Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "ВЕКТОР БАНК" Савельєвої А.М. щодо відмови ОСОБА_1 у включенні його до загального переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "ВЕКТОР БАНК";

- зобов'язати Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "ВЕКТОР БАНК" Савельєву А.М. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «ВЕКТОР БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 162 000,00 грн. (сто шістдесят дві тисячі гривень).

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що має місце протиправна дія (відмова) ОСОБА_1 від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду.

12 лютого 2018 року через канцелярію від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Уповноважена особа фонду вказала, що при перевірці транзакцій (правочинів) ПАТ "Вектор Банк" та обставин їх вчинення було встановлено, що фактичного внесення готівкових коштів 11 фізичними особами, включаючи позивача та видачі ОСОБА_6 готівкових коштів з каси Банку в сумі 1 966 200,00 грн. насправді не відбувалося, а штучне створення в АБС Банку 11 облікових записів з нібито внесення фізичними особами готівкових коштів на свої поточні рахунки на загальну суму 1 965 000,00 грн., серед яких є й обліковий запис із внесення позивачем готівкових коштів у сумі 197 000,00 грн., та створення в АБС Банку облікового запису із нібито зняття ОСОБА_6 готівкових коштів зі свого поточного рахунку у сумі 1 966 200,00 грн. було здійснено виключно з метою перерозподілу (заміни) зобов'язань ПАТ "Вектор Банк" з повернення коштів фізичній особі - ОСОБА_6 на зобов'язання з повернення коштів цим 11 фізичним особам, у тому числі і позивачу, що в свою чергу є підставою нікчемності правочину, яка визначена пунктами 1, 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У відповіді на відзив відповідача позивач зауважив, що дія Уповноваженої особи фонду у вигляді відмови щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників є безпідставною. Крім того, позивач відмітив, що надаючи у вигляді доказів документи стосовно невідомого ОСОБА_6 та інших осіб, не має відношення ані до суті спору, ані до ОСОБА_1

Письмових пояснень щодо обставин, викладених у позові/відзиві, від третьої особи до суду не надходило.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2017 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 826/13721/17 та постановлено провести підготовку адміністративної справи до судового розгляду; судом, в порядку ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору; закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

26.03.2018 в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Проти задоволення позову відповідач заперечив.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення № 01 6.

Разом з цим, представники сторін звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги, що третю особу було належним чином повідомлено про дату, час місце судового розгляду, однак остання в судове засідання не з'явилися, судом, відповідно до ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалено перейти до стадії письмового провадження.

26 квітня 2018 року до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому заявник просить зупинити провадження у справі № 826/13721/17 до набрання законної сили судовими рішеннями у справах № 820/10/16 (провадження № 11-105апп18), № 804/15159/15 (провадження № 11-100апп18), № 819/359/16 (провадження № 11-127апп18), № 813/921/16 (провадження № 11- 126апп18).

З приводу викладених у клопотанні обставин, суд зазначає таке.

За п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

З наведеної процесуальної норми слідує, що суд має право, втім не зобов'язаний зупиняти провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного, суд вважає невмотивованим клопотання Уповноваженої особи фонду щодо зупинення провадження у справі № 826/13721/17 до набрання законної сили судовими рішеннями у справах № 820/10/16 (провадження № 11-105апп18), № 804/15159/15 (провадження № 11-100апп18), № 819/359/16 (провадження № 11-127апп18), № 813/921/16 (провадження № 11- 126апп18).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

26.12.2016 між позивачем, як Клієнтом (в тексті відповідно), та Публічним акціонерним товариством "Вектор Банк", як Банком (в рішенні, як вказано), укладено договір № ПФ-1760/3105 про відкриття та обслуговування банківських рахунків фізичної особи (по тексту - Договір), відповідно до умов п.п. 1.1., 2.1.2. якого для зберігання грошових коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 в національній/іноземній валюті згідно заяви Клієнта, та зобов'язується здійснювати комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків Клієнта.

На підставі заяви позивача Банк відкрив Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2.

27.12.2016 Клієнтом внесено на рахунок № НОМЕР_2 у Банку 197 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 151.

31.01.2017, на підставі поданої Клієнтом заяви на видачу готівки № 47, ОСОБА_1 знято з рахунку № НОМЕР_2 кошти в розмірі 35 000,00 грн., що слідує зі змісту вказаної заяви.

Поряд з цим, рішенням Правління Національного банку України від 26 січня 2017 року № 51-рш/БТ віднесено ПАТ "Вектор Банк" до категорії проблемних строком до 180 днів.

Надалі, на підставі рішення Правління Національного банку України від 02.03.2017 № 112-рш/БТ про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2017 № 853 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Банку.

На підставі рішення Національного банку України № 163-рш від 21 березня 2017 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Вектор Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1104 від 22 березня 2017 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Вектор Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Вектор Банк", призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Вектор Банк" Савельєвій Анні Миколаївні строком на 2 роки з 22 березня 2017 року по 21 березня 2019 року включно. Згідно із вказаним рішенням виконавчої дирекції всі повноваження ліквідатора ПАТ "Вектор Банк", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано Савельєвій Анні Миколаївні на вказаний період.

Позивач зазначає, що у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації Фондом, та запровадження процедури ліквідації Банку відповідно до діючого законодавства, залишок коштів на рахунку Клієнта підлягає виплаті Фондом. Однак, позивачу стало відомо про відсутність його даних на здійснення виплат з Фонду, внаслідок чого 11.04.2017 Клієнт звернувся до Уповноваженої особи фонду з листом б/н від 05.04.2018, в якому просив надати роз'яснення причин відсутності даних Клієнта в списку на здійснення виплат з Фонду.

19.04.2017 Уповноважена особа фонду направила Клієнту лист № 690, в якому повідомила, що триває перевірка рахунків вкладників, вклади яких можуть мати ознаки, визначені ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", про результати якої запитувача інформації буде повідомлено додатково.

У своєму листі № 1502 від 28.07.2017 Уповноважена особа фонду проінформувала Клієнта, що відповідно до положень частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є нікчемним правочин, що був вчинений (укладений) Банком з Клієнтом, а саме: «Транзакція ПАТ «ВЕКТОР БАНК» щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошових сум з призначенням платежу «Внесення готівки на поточний рахунок ОСОБА_1» на суму 197 00,00 грн., дата вчинення транзакції 27.12.2016, час вчинення транзакції 19:48». Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Статтею 236 Цивільного кодексу України встановлено, що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Після отримання вказаного листа від Уповноваженої особи фонду, позивач направив до відповідача лист б/н від 18.09.2017, в якому вимагав відновити порушене право та негайно внести Клієнта до реєстру кредиторів Банку для отримання коштів у відповідності до Договору від 26 грудня 2016 року.

У листі № 1775 від 03.10.2017 відповідач повторно наголосив на відсутності підстав для включення Клієнта до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Не погоджуючись з діями та правовою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в рішенні - Закон або повністю назва), Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», та іншими нормативно-правовими актами (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону, вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Частиною четвертою статті 26 Закону визначено перелік випадків за наявності яких Фонд не здійснює відшкодування коштів за вкладами.

Таким чином, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, у межах гарантованої суми відшкодування; відмовлено у відшкодуванні коштів за вкладом може бути лише за наявності підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, складання Переліку та загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду регламентовано статтями 26, 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860.

Відповідно до наведених норм, вказана процедура включає наступні етапи: формування протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню переліку рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", переліку рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане, переліку рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону (кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак); передача вказаних переліків рахунків уповноваженою особою Фонду до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Обов'язок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо забезпечення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; підстави для визначення правочинів (договорів) нікчемними; право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду повідомляти сторони за договорами про нікчемність договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів встановлено частинами другою та третьою, четвертою статті 38 та пунктом 4 частини другої статті 37 Закону.

Частиною третьою статті 38 Закону встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Отже, законодавчо визначене право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Водночас відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність договору.

Аналогічна правова в позиція щодо питання перевірки правочинів, викладена Вищим адміністративним судом України в постанові від 14 вересня 2017 року, справа № К/800/26371/16.

Як видно з матеріалів справи, в повідомленні (в порядку ст.ст. 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") від 28.07.2017 вих. № 1502, яким позивачу було повідомлено про нікчемність транзакції ПАТ "ВЕКТОР БАНК" щодо перерахування на його користь грошових сум з призначенням платежу: «Внесення готівки на поточний рахунок ОСОБА_1» на суму 197 00,00 грн., дата вчинення транзакції 27.12.2016, час вчинення транзакції 19:48», відповідач, як на обґрунтування вказаного, посилається на те, що у ході перевірки Уповноваженою особою фонду правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) Банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку за результатами системного аналізу даних щодо вказаного правочину у взаємозв'язку з іншими правочинами, котрі перевірялись, встановлено протиправне внесення інформації про його вчинення до АБС Банку в післяопераційний час та поза межами операційного дня, що фактично призвело до надання одному кредитору переваги над іншими, тому він є нікчемним з підстав, передбачених пунктами 1 та 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

В наданому до суду відзиві відповідачем зазначено, що при перевірці транзакцій (правочинів) ПАТ "Вектор Банк" та обставин їх вчинення було встановлено, що фактичного внесення готівкових коштів 11 фізичними особами, включаючи позивача та видачі ОСОБА_6 готівкових коштів з каси Банку в сумі 1 966 200,00 грн. насправді не відбувалося, а штучне створення в АБС Банку 11 облікових записів з нібито внесення фізичними особами готівкових коштів на свої поточні рахунки на загальну суму 1 965 000,00 грн., серед яких є й обліковий запис із внесення позивачем готівкових коштів у сумі 197 000,00 грн., та створення в АБС Банку облікового запису із нібито зняття ОСОБА_6 готівкових коштів зі свого поточного рахунку у сумі 1 966 200,00 грн. було здійснено виключно з метою перерозподілу (заміни) зобов'язань ПАТ "Вектор Банк" з повернення коштів фізичній особі - ОСОБА_6 на зобов'язання з повернення коштів цим 11 фізичним особам, у тому числі і позивачу, що в свою чергу є підставою нікчемності правочину, яка визначена пунктами 1, 7 частини третьої статті 38 Закону.

Також, відповідачем надано суду копію наказу від 27.07.2017 № 84 "Про встановлення факту нікчемності правочинів", яким, враховуючи наявність обґрунтованих підстав нікчемності правочинів (договорів), передбачених пунктами 1, 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо банківських операцій, які здійснювались ПАТ "Вектор Банк" (транзакцій в АБС банку про зарахування чи списання коштів за рахунками вкладників з метою протиправної зміни фінансових зобов'язань Банку перед особами, вклади яких не гарантується ФГВФО, на зобов'язання перед особами, вклади яких підпадають під такі гарантії, без фактичного внесення чи зняття готівки, у позаопераційний час банку, в період дії обмежень, встановлених рішенням. Правління НБУ від 26.01.2017 за № 51-рш/БТ із наступними змінами), встановлено факт нікчемності правочинів згідно з переліком та з підстав, зазначеними у Додатку № 1, зокрема транзакції ПАТ "ВЕКТОР БАНК" щодо перерахування на користь позивача грошових сум з призначенням платежу: «Внесення готівки на поточний рахунок ОСОБА_1» на суму 197 00,00 грн., дата вчинення транзакції 27.12.2016 (п. 11 Додатку № 1).

Таким чином, відповідач дійшов висновку про нікчемність транзакції ПАТ "ВЕКТОР БАНК" щодо перерахування на користь Клієнта грошових сум з призначенням платежу: «Внесення готівки на поточний рахунок ОСОБА_1» на суму 197 00,00 грн., відповідно до положень пунктів 1, 7 частини третьої статті 38 Закону, у зв'язку з тим, що вказана операція була проведена працівником банку у позаопераційний час та фактично кошти зараховані 27.12.2016 на розрахунковий рахунок позивача були внесені ним не через касу банку, а зараховані на його рахунок за рахунок коштів, які знаходились на поточному рахунку ОСОБА_6 та щодо яких в АБС Банку створено обліковий запис із зняття ОСОБА_6 готівкових коштів зі свого поточного рахунку.

З правового аналізу змісту Договору випливає, що він не містить в собі жодних умов, які б передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Як вже було відмічено судом, відповідно до предмету Договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 для зберігання грошових коштів та здійснення розрахунково - касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Право на отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів передбачене статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" для всіх вкладників банків фізичних осіб, а тому відсутні підстави стверджувати, що це є пільгою (перевагою), наданою окремому кредитору.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими посилання на пункти 1 та 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на підставу для віднесення транзакції по Договору до нікчемних правочинів.

Доказів на підтвердження наявності взаємозв'язку транзакції ПАТ "Вектор Банк" щодо перерахування на його користь грошових сум з призначенням платежу: «Внесення готівки на поточний рахунок ОСОБА_1» на суму 197 000,00 грн. та створення в АБС Банку облікового запису із зняття ОСОБА_6 готівкових коштів зі свого поточного рахунку у розмірі 1 966 200,00 грн. відповідачем суду не надано, та не зазначено про причини неможливості їх надання.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Згідно статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Таким чином, здійснення зарахування коштів на рахунок позивача в позаопераційний час не може бути доказом нікчемності укладеного договору, оскільки позивач, як вкладник банку, не має доступу до проведення операцій із грошовими коштами в банку, а тому не повинен нести відповідальність за дії інших осіб - співробітників банку, навіть за умови неналежного виконання працівниками банку своїх посадових обов'язків.

Крім того, суд звертає увагу, що, по-перше, зарахування коштів на рахунок позивача відбулось до прийняття постанови Правління Національного банку України від 26.01.2017 № 51-рш/БТ, а по-друге, 31.01.2017 Банком проведено касову операцію з видачі Клієнту готівки з рахунку останнього в сумі 35 000,00 грн.

Докази визнання у встановленому законом порядку недійсним Договору в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, кошти у розмірі 197 000,00 грн. на поточному рахунку позивача, який відкритий за Договором, є вкладом у розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду.

Доказів, які б спростовували зазначене або підтверджували наявність підстав для відмови у відшкодуванні коштів за вкладом, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону, відповідачем не надано.

З огляду на викладене, визнання нікчемним транзакції ПАТ "Вектор Банк" щодо перерахування на користь позивача грошових сум з призначенням платежу: «Внесення готівки на поточний рахунок ОСОБА_1» на суму 197 00,00 грн. суперечить нормам Закону, що є підставою для визнання неправомірним відповідного рішення відповідача.

Аналогічна позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018 № 826/15126/17.

Позивач у позові просить суд визнати протиправною дію Уповноваженої особи фонду щодо відмови ОСОБА_1 у включенні до загального переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "ВЕКТОР БАНК", з приводу чого, суд зауважує про таке.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 1 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суду надано право прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), згідно якої під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Також судом зауважується, що у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках

порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Так, враховуючи, що фактично відповідна відмова відповідача полягає у прийняття відповідачем наказу від 27.07.2017 № 84, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування вказаного наказу в частині, зокрема, що стосується позивача, з огляду на що відповідна позовна вимога підлягає задоволенню в зазначеній спосіб, що, в сукупному аспекті ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень згідно ч. 1 ст. 2 КАС України та п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, є належним ефективним захистом таких прав, свобод та інтересів позивача.

Відповідно до положень пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Тобто, в даному випадку, відповідач наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача подати до Фонду додаткову інформацію про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "ВЕКТОР БАНК" за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 197 000,00 грн.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 0.10.2017 № К/800/33749/17 та постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 № 825/504/17.

Щодо питання підсудності розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень.

За змістом пункту 7 частини першої цієї статті суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою цієї статті, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого відшкодування вкладникам.

Наведене свідчить, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами, тому його не можна вважати спором у зв'язку з процесом ліквідації банку.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах: від 18.04.2018 року у справі № 813/921/16, від 23.05.2018 року у справі № 820/3770/16 та від 27.06.2018 у справі № 804/15260/15.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За переконанням суду, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Статтею 79 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

За ч.ч. 3, 4 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п. 6.8 ч. 6 р. V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, оплата витрат, пов'язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду, в тому числі, витрат на сплату судового збору.

З огляду на викладене, за обставин задоволення позову до Уповноваженої особи фонду, судові витрати покладаються на ПАТ "ВЕКТОР БАНК".

Отже, стягненню на користь ОСОБА_1 з ПАТ "ВЕКТОР БАНК" підлягає 650,00 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Вектор Банк" Савельєвої Анни Миколаївни від 27.07.2017 № 84 в частині встановлення факту нікчемності транзакції ПАТ "ВЕКТОР БАНК" щодо перерахування на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошових сум з призначенням платежу: «Внесення готівки на поточний рахунок ОСОБА_1» на суму 197 000,00 грн., дата вчинення транзакції 27.12.2016, час вчинення транзакції 19:48.

3. Зобов'язати Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "ВЕКТОР БАНК" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17, ідентифікаційний код 21708016) додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «ВЕКТОР БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 162 000,00 грн. (сто шістдесят дві тисячі гривень).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Вектор Банк" (ідентифікаційний код 39037656, адреса: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 9) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 03048, АДРЕСА_1) понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 650,00 грн. (шістсот п'ятдесят гривень).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко