Справа № 826/15401/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

31 липня 2018 року

справа №826/15401/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3477/18, № К/9901/3472/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Приватного підприємства «МТІ» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року та Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 листопада 2013 року у складі судді Аблова Є.В. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 у складі суддів Шелест С.Б., Романчук О.М., Пилипенко О.Є., у справі №826/15401/13-а за позовом Приватного підприємства «МТІ» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

27 вересня 2013 року Приватне підприємство «МТІ» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень податкового органу від 10 липня 2013 року № та №, визнання протиправними дій податкового органу щодо анулювання 14 серпня 2013 року реєстрації Підприємства, як платника податку на додану вартість, визнання протиправним та скасування рішення відповідача про анулювання реєстрації Підприємства як платника податку на додану вартість від 14 серпня 2013 року №18, зобов'язання податкового органу поновити дію свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість виданого Підприємству №200046520 з дати початку дії з 14 травня 2012 року, з мотивів безпідставності прийняття рішень та протиправності вчинення дій.

29 листопада 2013 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва, задоволений частково позов Приватного підприємства «МТІ», внаслідок чого визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення - рішення податкового органу від 10 липня 2013 року № та №, визнані протиправними дії податкового органу щодо анулювання 14 серпня 2013 року реєстрації Підприємства, як платника податку на додану вартість, визнане протиправним та скасоване рішення податкового органу про анулювання реєстрації Підприємства як платника податку на додану вартість від 14 серпня 2013 року №18, зобов'язано податковий орган поновити дію свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість з дати його анулювання. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

27 березня 2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 листопада 2013 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 10 липня 2013 року № та № - скасовано та в цій частині прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

16 квітня 2014 року позивачем подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, касаційне провадження за якою відкрито ухвалою цього суду від 21 квітня 2014 року в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права Підприємство просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, постанову суду першої інстанції залишити в силі.

28 квітня 2014 року відповідачем до Вищого адміністративного суду України подана касаційна скарга, ухвалою цього суду від 28 травня 2014 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу.

28 травня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України два касаційних провадження об'єднані в одно касаційне провадження.

15 січня 2018 року до Верховного Суду передані матеріали двох касаційних скарг окремо, за касаційною скаргою позивача К/9901/3472/18 та за касаційною скаргою відповідача К/9901/3477/18, які у цей же день ухвалами цього Суду прийняті до свого провадження та витребувано з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №826/15401/13-а.

26 січня 2018 року справа №826/15401/13-а надійшла до Верховного Суду.

Заперечення або відзиви на касаційні скарги один одного до Суду позивач та відповідач не надали, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Підприємство є юридичною особою, включене до ЕДРПОУ 03 листопада 2009 року за номером 36798441, перебуває на податковому обліку податкового органу з 26 лютого 2013 року.

Податковим органом у червні 2013 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Марк Груп» за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року, результати якої викладені в акті перевірки від 21 червня 2013 року №154/22-2-05/36798441 (далі - акт перевірки).

Керівником податкового органу 10 липня 2013 року прийняті податкові повідомлення-рішення згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акту перевірки.

Податковим повідомленням - рішенням №№ збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у сумі 679037 грн. 60 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 169 759 грн. 40 коп. Правовою підставою збільшення податку наведені положення підпунктів 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції застосовані на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням - рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 646702 грн. 50 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 161675 грн. 50 коп. Правовою підставою збільшення суми грошового зобов'язання визначені положення підпунктів 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції застосовані на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Як правильно встановили суди попередніх інстанцій склад податкового правопорушення за висновком податкового органу полягає у завищенні Підприємством витрат четвертого кварталу 2012 року та податкового кредиту листопада 2012 року внаслідок того, що позивачем документально не підтверджені витрати на придбання послуг з розповсюдження рекламної продукції та товару (каталог, папка, настінний календар) з метою їх використання у господарській діяльності Підприємства, документи надані платником податків до перевірки не розкривають зміст та обсяг господарських операцій, а відтак не можуть слугувати підставою для відображення в податковому обліку.

Оцінюючи спірні правовідносини суд першої інстанції дійшов висновку про підтвердження матеріалами справи правомірності формування позивачем даних податкового обліку на підставі належним чином оформлених первинних документів.

Суд апеляційної інстанції оцінюючи докази встановив наявність лише загальної назви послуг, відсутність у наданих позивачем первинних документах деталізації змісту та обсягу таких послуг, відсутність інформації про посаду, прізвище та ініціали особи, яка (які) підписали первинні документи про здійснення господарських операцій, або іншої інформації, що дала б змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарських операцій та наявність у неї відповідних повноважень, внаслідок чого колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що такі документи не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами, які посвідчують факт придбання послуг та товару, що унеможливлює на їх підставі формування даних податкового обліку.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що встановлені фактичні обставини у справі основані на аналізі долучених до матеріалів справи світлокопіях первинних документів про здійснення господарських операцій без ідентифікації осіб, що їх підписали, як контрагентом позивача, так і самим позивачем не відповідають встановленим вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-14, внаслідок чого вони не є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій оскільки не фіксують факти їх здійснення в розумінні частини першої цієї статті.

Неприйнятним є довід податкового органу про неможливість проведення звірки податковим органом з його контрагентом, з огляду на те, що зафіксований актом районної податкової інспекції факт неможливості проведення звірки посвідчує виключно цю обставино і жодним чином не впливає на склад податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України. Разом із тим неприйнятність цього доводу податкового органу не впливає на вирішення справи в частині протиправності податкових повідомлень-рішень.

Суд вважає правопорушення доведеними в розрізі зазначеними спірними податковими повідомленнями - рішеннями норм. Правомірність збільшення грошових зобов'язань з податків обумовлює правомірність застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відтак підстави для задоволення касаційної скарги позивача відсутні.

Оцінюючи спір в частині визнання протиправними дій податкового органу щодо анулювання 14 серпня 2013 року реєстрації Підприємства, як платника податку на додану вартість, визнання протиправним та скасування рішення податкового органу про анулювання реєстрації Підприємства як платника податку на додану вартість від 14 серпня 2013 року №18, зобов'язання податкового органу поновити дію свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість з дати його анулювання, суди попередніх інстанцій виходили з аналізу підстав покладених податковим органом в основу так званого анулювання спеціальної дієздатності позивача, як платника податку на додану вартість.

Податковий орган вчиняючи певні дії та приймаючи рішення керувався підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, за якою ( в редакції чинній на час прийняття спірного рішення) платник податків подає податкові декларації з податку на додану вартість протягом періоду, у спірному рішенні зазначено з червня 2012 року по червень 2013 року, з показниками, які свідчать про відсутність постачання / придбання товарів, з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту, та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподаткованих операцій нуль гривень.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність встановлених цією нормою обставин у межах спірних відносин, такі підстави спростовуються наведеними значеннями в долучених до матеріалів справи податкових декларацій з податку на додану вартість.

Посилання податкового органу на те, що за результатами перевірки ним самостійно здійснено обнулювання даних декларацій платника податків, є неприйнятним з огляду на невідповідність приписам підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України.

Відтак, підстави для задоволення касаційної скарги податкового органу є відсутніми.

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанцій, та суд першої інстанції в частині залишеній без змін судом апеляційної інстанції, не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційні скарги позивача та відповідача залишаються без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції та в частині залишеній без змін судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «МТІ» залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року та постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 листопада 2013 року у справі №826/15401/13-а в частині залишеній без змін судом апеляційної інстанції - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер