Справа № 415/2925/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року справа №415/2925/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Василенко Олександра Олександровича на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2018 року (повний текст складено 26 червня 2018 року в м. Лисичанськ) у справі № 415/2925/18 (суддя І інстанції - Фастовець В.М.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Василенко Олександра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП протиправними, скасувати постанову серії АР №496999 від 06.04.2018 р., провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2018 року у справі № 415/2925/18 позов задоволено, внаслідок чого визнано дії інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Василенко Олександра Олександровича щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП протиправними.

Скасовано постанову серії АР №496999 від 06.04.2018 р. інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Василенко Олександра Олександровича про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив оскаржене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на задніх зовнішніх світлових приладах автомобіля правопорушника нанесено тонування яке зменшує їх прозорість та світло пропускання, саме це свідчить, що зупинка автомобіля була законною.

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейським надано право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 06 квітня 2018 р. відповідачем відносно позивача протиправно було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №496999, за вчинення правопорушення передбачене ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_2 30.03.2018 р. о 14 год. 03 хв. у м. Сєвєродонецьку по пр-ту. Центральний, керував автомобілем TOYOTA CAMRY, д.н.з. ВВ 9900 ВХ, у якого на розсіювачах світлових приладів було нанесене тонування та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 31.4.3 (г), 2.1 (г) ПДР України.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно статті стаття 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Згідно статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно частина 1 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Європейський Суду з прав людини у справі «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 року (Заява № 17444/04), зазначив, що вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п. 1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є "необхідним" для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п. 3 ст. 6 Конвенції, взятого в поєднанні з п. 1 ст. 6 Конвенції.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови від 06 квітня 2018 р. відповідачем відносно позивача протиправно було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №496999, за вчинення правопорушення передбачене ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_2 30.03.2018 р. о 14 год. 03 хв. у м. Сєвєродонецьку по пр-ту. Центральний, керував автомобілем TOYOTA CAMRY, д.н.з. ВВ 9900 ВХ, у якого на розсіювачах світлових приладів було нанесене тонування та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 31.4.3 (г), 2.1 (г) ПДР України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно застосував штраф, оскільки розглянув справу у її відсутності, позбавив її можливості надати пояснення щодо зазначеного в протоколі порушення..

Суд першої інстанції вказав, що оскаржувана постанова відповідачем винесена необґрунтовано, оскільки відповідачем не було враховано всіх обставин, що мають значення для її прийняття, а також не враховано право особи на участь у процесі прийняття рішення, що є підставою для її скасування та задоволення позовних вимог.

З копії повідомлення від 30.03.2018 року (а.с.27) вбачається, що ОСОБА_2 було сповіщено про час ( 19 годин), дату (20 квітня 2018 року) розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно копії постанови серії АР №496999 від 06 квітня 2018 року (а.с.23) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП 152 КУпАП вбачається, що справа відносно позивача розглянута саме 06 квітня 2018 року.

Позивач зазначив у позові, що від попереджав про неможливість з'явитись для розгляду справи у зв'язку з находженням на лікуванні. Факт знаходження позивача на стаціонарному лікуванні з 28.03.2018 року по 07.04.2018 року підтверджується довідкою медичного закладу ( а.с.26)

Доказів того, що позивач був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, саме 06 квітня 2018 року відповідачем до суду не надано.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено принцип неможливості притягнення до адміністративної відповідальності інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, уповноважений орган має повно та об'єктивно дослідити всі обставини у справі, оцінити доводи обох сторін та прийняти рішення, постановлене на основі суворого додержання законності.

Статтею 268 КУпАП встановлена обов'язковість розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення може відбуватися за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, які підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи або у випадку надходження від неї клопотання про відкладення розгляду.

Враховуючи те, що відповідачем не надано будь-яких документів, що підтверджують належне повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про порушення відповідачем прав позивача, гарантованих статтями 268 та 271 КУпАП та є підставою для скасування оскаржуваної постанови як такої, що прийнята без дотримання встановленої законом процедури.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Василенко Олександра Олександровича на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2018 року у справі № 415/2925/18- залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2018 року у справі № 415/2925/18- залишити без змін.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок