Справа № 2-а-3734/11(6-а/317/4/2018)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 рокусправа № 2-а-3734/11(6-а/317/4/2018)
(суддя Сакоян Д.І., м. Запоріжжя)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді-доповідача ОСОБА_1

судді: Іванов С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 24 травня 2018 року у справі № 2-а-3734/11(6-а/317/4/2018) за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, треті особи: Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради, Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Запорізька міська рада 22 лютого 2018 року звернулась до суду з заявою, згідно з якою просить визнати виконавчий лист виданий Запорізьким районним судом Запорізької області від 06.02.2015 року у справі №2-а-3734/11 щодо зобовязання Запорізької міської ради укласти з ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки, розташованої у м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду вул. Червоногвардійська, площею 0,1366 га, кадастровий номер :01:012:8014, згідно схеми та плану розташування земельної ділянки, виготовлених Управлінням державного комітету із земельних ресурсів у м. Запоріжжя Запорізької області строком на 10 (десять) років, таким, що не підлягає виконання.

Заява обґрунтована тим, що фактичне виконання абзацу третього резолютивної частини постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 01 грудня 2011 року, згідно з яким зобовязано Запорізьку міську раду розглянути по суті питання про укладення з позивачем договору оренди земельної ділянки робить неможливим виконання абзацу четвертого резолютивної частини цієї постанови, згідно з яким зобовязано Запорізьку міську раду укласти з ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 24 травня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено повністю.

Ухвала суду мотивована тим, що матеріали справи не містять та заявником не надано суду доказів того, що виконавчий лист виданий Запорізьким районним судом Запорізької області від 06.02.2015 року у справі №2-а-3734/11 було видано помилково або що обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Запорізька міська рада, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповного зясування обставин справи, оскаржила її до апеляційного суду. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що зобовязання рішенням суду Запорізьку міську раду укласти договір оренди земельної ділянки порушує свободу волевиявлення ради як орендодавця щодо розпорядження земельною ділянкою.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Запорізької міської ради, яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_3 яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на нєї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.12.2011 року позов ОСОБА_2 до Запорізької міської ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Суд, визнав бездіяльність Запорізької міської ради щодо укладення договору оренди земельної ділянки, розташованої у м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Червоногвардійська, площею 0,1366 га, кадастровий номер :01:012:8014, згідно схеми та плану розташування земельної ділянки, виготовлених Управлінням державного комітету із земельних ресурсів у місті Запоріжжя Запорізької області, з ОСОБА_2 - протиправною.

Зобовязав Запорізьку міську раду розглянути по суті питання про укладення з ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки, розташованої у м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Червоногвардійська, площею 0,1366 га, кадастровий номер :01:012:8014, згідно схеми та плану розташування земельної ділянки, виготовлених Управлінням державного комітету із земельних ресурсів у місті Запоріжжя Запорізької області.

Зобовязав Запорізьку міську раду укласти з ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки, розташованої у м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Червоногвардійська, площею 0,1366 га, кадастровий номер :01:012:8014, згідно схеми та плану розташування земельної ділянки, виготовлених Управлінням державного комітету із земельних ресурсів у місті Запоріжжя Запорізької області, строком на 10 (десять) років (т.1 а.с.81-83).

Зазначена постанова суду набрала законної сили 04 лютого 2014 року.

06 лютого 2015 року позивач отримав виконавчі листи видані у справі №2-а-3734/11 (т.1 а.с.158, 167)

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.12.2015 року залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016 року поновлено строк для предявлення виконавчого листа у справі № 2-а-3734/11 до виконання.

13 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом виданого Запорізьким районним судом Запорізької області від 06.02.2015 року у справі №2-а-3734/11

Відповідно до частини 2 статті 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, у разі: якщо його було видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Жодна з підстав, визначених процесуальним законом для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не існувала та в заяві Запорізької міської ради про визнання виконавчого листа виданого Запорізьким районним судом Запорізької області від 06.02.2015 року у справі №2-а-3734/11 таким, що не підлягає виконанню не зазначена.

Фактично доводи Запорізької міської ради для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню зводяться до субєктивної оцінки самого судового рішення на підставі якого видано виконавчий лист.

Як встановлено в ч. 4 ст. 124 Конституції України (в редакції, чинній до 30.09.2016 року, тобто в редакції чинній на час постановлення судового рішення яке підлягає виконанню) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст.129-1 Конституції України (в редакції з 30.09.2016 року) суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У свою чергу, фактичне виконання рішення, ухвали, постанови суду є невід'ємною частиною судового процесу і свідчить про реальну спроможність державних органів забезпечити виконання рішення суду, як завершальну стадію судового процесу, на результат якої направлені очікування та сподівання особи, права якої порушено.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на доступ до суду було б ілюзорним, якби остаточне, зобовязальне судове рішення залишалося без дієвим на шкоду одній зі сторін (справа «Ромашов проти України, рішення від 27.07.2004 року).

У рішенні Європейського Суду України з прав людини від 29 червня 2004 року у справі "Півень про України" визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В спірних відносинах, визнання судом першої інстанції виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню фактично призведе до неможливості реального виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обов'язковими до виконання.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 6 Конституції України принципу верховенства права.

При цьому, враховуючи те, що доводи Запорізької міської ради для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню фактично зводяться до субєктивної оцінки самого судового рішення на підставі якого видано виконавчий лист, колегія суддів вважає, що зазначені обставини не можуть бути підставою для задоволення цієї заяви.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвала суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 24 травня 2018 року у справі № 2-а-3734/11(6-а/317/4/2018) без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 02 серпня 2018 року.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2018 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко