Справа № 461/3495/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 461/3495/18

01 серпня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова, в якій позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова щодо визначення розміру призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84% грошового утримання судді;

- зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Львова зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на відставку, половину строку навчання за денною формою навчання у Львівському державному університеті на юридичному факультеті з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року, що складає 2 роки 5 місяців і один день, а також календарний період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 25 травня 1978 року по 25 травня 1980 року, що складає 2 роки;

- зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Львова здійснити перерахунок та виплату різниці раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, що складатиме не 84%, а 90% від розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, починаючи з 06 квітня 2018 року із врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що рішенням Вищої ради правосуддя від 27.03.2018 позивача звільнено з посади судді у відставку. Наказом голови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 ОСОБА_1 виключено зі штату суду. Позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди. Листом від 10.05.2018 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що щомісячне грошове утримання судді у відставці обчислено згідно з вимогами чинного законодавства в розмірі 84 % суддівської винагороди. Позивач зазначає, що відповідачем не враховано до стажу роботи строкову військову службу в армії та половина строку навчання в університеті, а відтак не погоджується із розміром призначененого щомісячного грошового утримання судді.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

На підставі ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд допустив заміну відповідача у справі Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду м. Львова його правонаступником Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву від 30.07.2018 (вх. № 23762), у якому зазначає, що ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено врахування до стажу роботи половини строку навчання у вищих навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби, а відтак, немає підстав для проведення обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від суддівської винагороди.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 27.03.2018 № 902/0/15-18 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Наказом голови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 № 158-к/тв позивача виключено зі штату суду у зв'язку із звільненням у відставку.

Відповідно до довідки від 06.04.2018 № К-1140/18 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суддівська винагорода, яка враховується при припризначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 28160,00 грн.

Згідно з розрахуном від 06.04.2018 № 02-15/1144, стаж ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 26 років 6 місяців і 7 днів, з яких:

- з 25.05.1978 по 25.05.1980 служба в армії 2 роки;

- з 25.08.1980 по 27.06.1985 навчання в Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка 2 роки 5 місяців і 1 день;

- з 26.02.1996 по 14.03.2001 суддя, голова Воловецького районного суду Закарпатської області 5 років і 18 днів;

- з 15.03.2001 по 28.01.2002 суддя, виконуючий обов'язку заступника голови Ужгородського міського суду Закарпатської області 10 місяців і 13 днів;

- з 29.01.2002 по 26.03.2007 суддя Франківськоо районного суду міста Львова 5 років 1 місяць і 27 днів;

- з 27.3.2007 по 05.04.2018 суддя Львівського апеляційного адміністративного суду 11 років і 8 днів.

28.04.2018 позивач звернувся до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою про призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді Львівського апеляційного адіністративного суду.

Листом від 10.05.2018 Галицьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Львова позивача повідомлено, що розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці обчислено згідно з вимогами чинного законодавства і становить 84% від суддівської винагороди.

Не погоджуючись із розміром щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84%, позивач звернувся з позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Згідно з ч. 1 ст. 166 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус сіддів», до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно з п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення», судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з п. 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Законом СРСР від 12.07.1967 №1950-УІІ "Про загальний військовий обов'язок", (з врахуванням постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 року №1545-ХІІ "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР"), ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (чинних на час виходу позивача у відставку) час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 3-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів

В рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Таким чином, законодавством, яке діяло на день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів", було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.02.2018 у справі № 127/20301/17, від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 22.03.2018 у справі № 520/5412/17, від 20.03.2018 у справі № 520/5814/17, від 22.05.2018 у справі № 490/1719/17.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить 22 роки 01 місяць 8 днів, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також період проходження строкової військової служби та половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі.

Відтак беручи до уваги наведенні правові норми, а також спірні періоди (навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, проходження строкової служби), суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо визначення розміру призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84% грошового утримання судді.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на відставку, половину строку навчання за денною формою навчання у Львівському державному університеті на юридичному факультеті з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року, що складає 2 роки 5 місяців і один день, а також календарний період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 25 травня 1978 року по 25 травня 1980 року, що складає 2 роки.

4. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату різниці раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітку судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, починаючи з 06.04.2018 із врахуванням раніше виплачених сум.

5. Судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп. присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Костецький Н.В.