Справа № 813/942/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/942/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

державне підприємство Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» (далі ДП МО України «Львівський завод збірних конструкцій») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.11.2017 №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно дійшов висновку про несвоєчасність сплати позивачем узгодженої заборгованості за платежем податок на додану вартість. Позивач зазначає, що своєчасність сплати ним вказаної заборгованості підтверджується належним чином оформленими платіжними дорученнями з вказаним призначенням платежу. Тому, позивач вважає протиправним нарахування йому штрафних санкцій за порушення граничного строку сплати грошового зобовязання з податку на додану вартість. Окрім цього, позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги щодо розгляду скарг.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Заперечення обґрунтовані тим, що при проведенні камеральної перевірки позивача відповідач встановив порушення сплати ДП МО України «Львівський завод збірних конструкцій» узгодженого грошового зобовязання з податку на додану вартість. З огляду на наведене, керуючись п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України (далі ПК України) відповідач правомірно застосував до нього штрафні санкції. Додатково зазначено, що в квитанціях №1177 від 27.05.2015, №1189 від 28.05.2015, №1491 від 30.06.2015, №1496 від 30.06.2015, №1495 від 30.06.2015, №1497 від 30.06.2015, №1564 від 08.07.2015, №1610 від 14.07.2015, №1615 від 14.07.2015, №1686 від 21.07.2015, №1698 від 22.07.2015, №1716 від 23.07.2015, №1944 від 13.08.2015, №1955 від 14.08.2015, №2064 від 26.08.2015, №2909 від 18.11.2015, №1172 від 06.06.2016, №1170 від 06.06.2016, №1186 від 08.06.2016 та№1363 від 29.06.2016 вказано, що кошти в бюджет перераховано частково, а тому такі не можуть слугувати доказами повної сплати сум, вказаних у відповідних місяцях.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві Просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

Позивач ДП МО України «Львівський завод збірних конструкцій» зареєстрований як юридична особа, , місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул.Городоцька, 222.

На підставі п.п.19-1.1. п.19.1 ст.19, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі- ПК України) відповідач провів камеральну перевірку ДП МО України «Львівський завод збірних конструкцій» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за період з листопада 2014 року по липень 2016 року, за результатами якої склав акт від 20.10.2017 №002286/13-01-12-11/8006864/254 (далі Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.126.1 ст.126 ПК України щодо порушення граничних строків сплати узгодженого зобовязання за платежем податок на додану вартість.

На підставі вказаного акта перевірки позивач прийняв податкові повідомлення-рішення:

- № від 15.11.2017, яким зобовязав позивача сплатити штраф у сумі 1236,10 грн.;

- № від 15.11.2017, яким зобовязав позивача сплатити штраф у сумі 48934,83 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача та керуючись ст.56 ПК України оскаржив їх в адміністративному порядку.

Позивач направив до Державної фіскальної служби України скаргу №823 від 08.12.2017 на податкове повідомлення-рішення № від 15.11.2017 та скаргу №824 від 08.12.2017 на податкове повідомлення-рішення № від 15.11.2017.

15.01.2018 №1199/6/99-99-11-03-0125 Державною фіскальною службою України прийнято рішення про продовження розгляду скарги від 08.12.2017 №823 на податкове повідомлення-рішення № від 15.11.2017 та для зясування обставин справи, керуючись п.56.9 ст.56 ПК України, прийнято рішення продовжити строк розгляду скарги до 23.02.2018.

22.02.2018 Державна фіскальна служба України прийняла рішення, яким залишила без змін податкові повідомлення-рішення від 15.11.2017 № та №, а скарги без задоволення.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обовязку платника податку зі сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначено податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація розрахунок це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобовязання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та /або штрафну санкцію, що справляється з платника податків, у звязку з порушенням ним вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобовязання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Відповідно до п.п.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України податкове повідомлення-рішення це письмове повідомлення контролюючого органу про обовязок платника податків сплатити суму грошового зобовязання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених вказаним Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг це сума грошового зобовязання, самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Пунктом 203.2 ст.203 ПК України передбачено, що сума грошового зобовязання, зазначена платником податків в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1 вказаної статті для подання податкової декларації.

Відповідно до ст.36 ПК України податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку і збору в порядку і строки, визначені вказаним Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обовязку несе платним податків, крім випадків, визначених вказаним Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п.126.1 ст.126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених вказаним Кодексом, таких платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу;

Суд встановив, що фактичними підставами для застосування до позивача штрафних санкцій слугували висновки відповідача про порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період з листопада 2014 по липень 2016 рік.

Позивач на обґрунтування позовних вимог подав суду платіжні доручення про сплату ПДВ: від 19.12.2014 №2819 в сумі 88000,00 грн., від 23.12.2014 №2835 в сумі 12000,00 грн., від 23.12.2014 №2836 в сумі 47641,40 грн., від 29.12.2014 в сумі 105414,60грн., від 27.01.2015 №139 в сумі 321481,00 грн., від 23.02.2015 №370 в сумі 34482,00 грн., від 27.03.2015 №686 в сумі 278799,00 грн., від 29.04.2015 №944 в сумі 84830,00 грн., від 28.05.2015№1189 в сумі 48672,00 грн., від 27.05.2015 №1177 в сумі 300000,00 грн., від 30.06.2015 №1491 в сумі 30000,00 грн., від 30.06.2015 №1496 в сумі 42500,00 грн., від 30.06.2015 №1495 в сумі 186420,00 грн., від 30.06.2015 №1497 в сумі 4000,00 грн., від 08.07.2015 №1563 в сумі 80500,00 грн., від 10.06.2015 №1310 в сумі 6619,00 грн., від 08.07.2015 №1564 в сумі 59500,00 грн., від 14.07.2015 №1610 в сумі 45000,00 грн., від 14.07.2015 №1615 в сумі 55000,00 грн., від 21.07.2015 №1686 в сумі 30000,00 грн., від 22.07.2015 №1698 в сумі 500000,00 грн., від 23.07.2015 №1716 в сумі 20000,00 грн., від 27.07.2015 №1757 в сумі 50000,00 грн., від 28.07.2015 № 1764 в сумі 63765,00 грн., від 28.07.2015 №1765 в сумі 20000,00 грн., від 12.08.2015 №1922 в сумі 40000,00 грн., від 13.08.2015 №1944 в сумі 45000,00 грн., від 14.08.2015 №1955 в сумі 50000,00 грн., від 26.08.2015 №2064 в сумі 100000,00 грн., від 27.08.2015 №2072 в сумі 32400,00 грн., від 24.09.2015 №2345 в сумі 74557,00 грн., від 19.10.2015 №2588 в сумі 41,00 грн., від 22.10.2015 №2616 в сумі 7100,00 грн., від 27.10.2015 №2670 в сумі 127148,00 грн., від 18.11.2015 №2909 в сумі 100000,00 грн., від 24.11.2015 №2974 в сумі 62342,00 грн., від 17.11.2015 №3006 в сумі 54543,00 грн., від 02.12.2015 №3051 в сумі 25198,00 грн., від 03.12.2015 №3059 в сумі 8800,00 грн., від 04.12.2015 №3077 в сумі 140,00 грн., від 04.12.2015 №3075 в сумі 34100,00 грн., від 11.12.2015 №3136 в сумі 30500,00 грн., від 14.12.2015 №3160 в сумі 110000,00 грн., від 24.12.2015 №3256 в сумі 90227,00 грн., від 13.01.2016 №51 в сумі 55000,00 грн., від 25.01.2016 №98 в сумі 65000,00 грн., від 28.01.2016 №128 в сумі 139512,00 грн., від 25.02.2016 №335 в сумі 69459,00 грн., від 10.03.2016 №443 в сумі 69580,00 грн., від 25.03.2016 №597 в сумі 138271,00 грн., від 18.04.2016 №814 в сумі 62700,00 грн., від 22.04.2016 №857 в сумі 60000,00 грн., від 27.04.2016 №894 в сумі 85930,00 грн., від 20.05.2016 №1042 в сумі 30000,00 грн., від 24.05.2016 №1068 в сумі 60000,00 грн., від 25.05.2016 №1086 в сумі 50000,00 грн., від 26.05.2016 №1100 в сумі 63773,00 грн., від 15.07.2016 №1554 в сумі 22000,00 грн., від 19.07.2016 №1575 в сумі 33160,00 грн., від 20.07.2016 №1589 в сумі 48150,00 грн., від 21.07.2016 №1592 в сумі 18600 грн.,від 22.07.2016 №1605 в сумі 27000,00 грн., від 22.07.2016 №1616 в сумі 600,00 грн., від 26.07.2016 №1638 в сумі 35000,00 грн., від 27.07.2016 №1644 в сумі 35440,00 грн., від 06.06.2016 №1172 в сумі 13000,00 грн., від 06.06.2016 №1170 в сумі 27000,00 грн., від 08.06.2016 №1186 в сумі 71120,00 грн., від 23.06.2016 №1329 в сумі 40000,00 грн., від 29.06.2016 №1363 в сумі 149467,00 грн., від 28.07.2016 №1662 в сумі 38000,00 грн., від 28.07.2016 №1667 в сумі 27000,00 грн., від 03.08.2016 №1732 в сумі 102000,00 грн., від 08.08.2016 №1764 в сумі 4030,00 грн., від 11.08.2016 №1805 в сумі 250000,00 грн., від 19.08.2016 №1863 в сумі 64000,00 грн. від 23.08.2016 №1873 в сумі 8000,00 грн., від 25.08.2016 №1879 в сумі 51000,00 грн., від 26.08.2016 №1889 в сумі 45476,00 грн., від 28.05.2015 №1189 в сумі 48672,00 грн., від 27.05.2015 №1177 в сумі 300000,00 грн., а також податкові декларації з ПДВ за період листопад 2014 року липень 2016 року.

Аналіз вказаних доказів свідчить про те, що узгоджену суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за період з листопада 2014 року по липень 2016 року ДП МО України «Львівський завод збірних конструкцій» сплачено повністю ще до настання граничного терміну їх сплати.

Суд також враховує лист Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області №3277/10/13-03-0700-21 від 16.07.2018, в якому відображена інформація про стан розрахунків позивача з бюджетом, та яким відповідно спростовуються висновки відповідача.

Суд відхиляє аргументи відповідача про те, що борг позивача виник, у звязку із зарахуванням сплачених ним коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, оскільки належними та допустимими доказами відповідач не довів обґрунтованості своїх висновків, незважаючи на те, що суд неодноразово надавав можливість подати відповідні докази.

З огляду на вказане, суд вважає помилковими висновки відповідача про несвоєчасність сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість та відповідно безпідставним нарахування йому штрафних санкцій за порушення граничного строку сплати грошового зобовязання з податку на додану вартість.

Аргументи відповідача про те, що в квитанціях №1177 від 27.05.2015, №1189 від 28.05.2015, №1491 від 30.06.2015, №1496 від 30.06.2015, №1495 від 30.06.2015, №1497 від 30.06.2015, №1564 від 08.07.2015, №1610 від 14.07.2015, №1615 від 14.07.2015, №1686 від 21.07.2015, №1698 від 22.07.2015, №1716 від 23.07.2015, №1944 від 13.08.2015, №1955 від 14.08.2015, №2064 від 26.08.2015, №2909 від 18.11.2015, №1172 від 06.06.2016, №1170 від 06.06.2016, №1186 від 08.06.2016 та№1363 від 29.06.2016 вказано, що кошти в бюджет перераховано частково, а тому такі не можуть слугувати доказами повної сплати сум, вказаних у відповідних місяцях, суд відхиляє, оскільки іншими доказами у справі встановлено, що сплата дійсно відбувалась частинами, проте повна сума грошового зобовязання сплачувалась в повному обсязі в межах граничних строків сплати.

Суд відхиляє доводи позивача про порушення процедури розгляду його скарги та неповноту її розгляду, оскільки такі обставини стосуються дій, вчинених ДФС України, які позивач не оскаржує, та такі відповідно не входять до предмету доказування у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 15.11.2017 № та № є протиправними, а тому, їх необхідно скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 1762 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення №276 від 05.03.2018.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 15.11.2017 № та №.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35 за рахунок бюджетних асигнувань на користь державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» , місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул.Городоцька, 222, судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві)грн. 00коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене і підписане 31.07.2018.

Суддя А.Г. Гулик