Справа № 37/107/18(ЗП/808/47/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" липня 2018 р. м. Дніпро справа № 337/107/18
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 р. (суддя Конишева О.В., м. Запоріжжя)

у справі № 337/107/18

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У січні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати дії управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо відмови позивачу у зарахуванні періоду роботи з 25.09.1980 року по 14.11.1985 року та з 07.07.1989 року по 23.06.1990 року до пільгового стажу за Списком №2, та відмови позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи за Списком №2 протиправними та скасувати рішення управління ПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 25.09.1980 року по 14.11.1985 року та з 07.07.1989 року по 23.06.1990 року, у зв'язку з чим перерахувати та виплатити різницю недоотриманої пенсії з урахуванням отриманих пенсійних виплат, та виплачувати у подальшому позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у новому перерахованому розмірі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 р. в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що на теперішній час перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком.

Загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 34 роки 5 місяців і 3 дні (пенсійний фонд зазначав 33 роки 9 місяців і 10 днів), з яких не менше 21 рік працювала повний робочий день на роботах, передбачених Списком №2.

В даний період посаду ОСОБА_1 було атестовано за Списком №2 і саме цей факт був підтверджений відповідною довідкою, копію якої додано до матеріалів позову.

Правові норми, якими мав керуватися відповідач при обчисленні вказаного періоду роботи, закріплені у п.3, п.4.3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року (далі - Порядок застосування Списків).

Відповідно до вказаної норми пільговий стаж ОСОБА_1 за весь час роботи враховується з 20.07.1954 року по 12.02.1966 року, з 25.09.1980 року по 14.11.1985 року та з 07.07.1989 по 23.06.1990 року, що підтверджено документами згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій.

Крім того, п.4.3 Порядку застосування Списків встановлено, що у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками.

Закон підтверджує виникнення права на пільгову пенсію за весь період роботи на відповідних посадах або професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за результатами атестації робочого місця.

Відповідачем період роботи з 25.09.1980 року по 14.11.1985 року та з 07.07.1989 по 23.06.1990 року до стажу за Списком №2 протиправно зараховано не було.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відповідач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та за матеріалами пенсійної справи з 10.05.1987 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.9 Закону СРСР «Про державні пенсії»

З 01.01.1992 року пенсію позивача перераховано за матеріалами пенсійної справи за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», та з 01.01.2004 року за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для деяких категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

На даний час пільговий стаж роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383. Відповідно до пункту 3 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Уточнююча довідка підприємства є визначальним документом для визначення права на призначення (перерахунок) пенсії на пільгових умовах, оскільки записи трудової книжки не містять усієї необхідної інформації, а саме: характер виконуваної роботи; зайнятість цією роботою повний робочий день; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників або їх номери, куди включається цей період роботи.

Отже, посилання позивача на довідку №09-ОК и РП від 19.09.2016 року є необґрунтованим, оскільки вказаною довідкою підтверджено загальний стаж роботи за період з 24.08.1954 року по 12.02.1966 року.

Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 10.05.1987 призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п. «б» ст. 9 Закону СРСР «Про державні пенсії».

З 01.01.1992 року її пенсію перераховано відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2004 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач зазначає, що його пільговий стаж за весь час роботи рахується з 20.07.1954 по 12.02.1966, з 25.09.1980 по 14.11.1985, та з 07.07.1989 по 23.06.1990.

Однак, відповідачем період роботи позивача з 25.09.1980 по 14.11.1985 та з 07.07.1989 по 23.06.1990 не було зараховано до стажу за Списком №2.

Вважаючи дії управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо відмови позивачу у зарахуванні періоду роботи з 25.09.1980 по 14.11.1985, та з 07.07.1989 по 23.06.1990 до пільгового стажу за Списком №2 протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки:

- професії, вказані у трудовій книжці позивача, не передбачені Списком №2, що не дає підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу роботи за Списком №2 зазначені періоди;

- посилання позивача на довідку №09-ОК и РП від 19.09.2016 є необґрунтованим, оскільки цією довідкою підтверджено загальний стаж роботи за період з 24.08.1954 по 12.02.1966. Крім того, вказаний період роботи не є спірним.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах (ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 року N18-1 (далі - Порядок N18-1).

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісія) (п.3 Порядку N18-1).

Відповідно до п.11 Порядку N18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи:

1) заяву про підтвердження стажу роботи;

2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі,- інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації» (у тому числі архівні);

3) трудову книжку;

4) документи, видані архівними установами, зокрема:

а) довідку про заробітну плату;

б) копії документів про проведення атестації робочих місць;

в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92р.

Відповідач зазначає, що відповідно до записів трудової книжки з 25.09.1980 по 03.03.1982 позивач працював сторожем у «Строительно-монтажное управление Архангельского производственного геологического обьединения в г. Нарьян-Маре». З 04.03.1982 по 11.10.1983 працювала свинаркою, з 12.10.1983 року переведена на сторожа, а з 03.09.1984 по 14.11.1985 працювала прибиральником. З 07.07.1989 по 23.06.1990 позивач працював сторожем та підсобним робочим.

Вказані професії не передбачені Списком №2, що не дає підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу роботи за Списком №2 зазначені періоди.

Довідкою №09-ОК и РП від 19.09.2016 підтверджено загальний стаж роботи за період з 24.08.1954 по 12.02.1966, який не є спірним у цій справі.

У зв'язку з зазначеним, відсутні підстави для зарахування спірного періоду до пільгового стажу роботи за Списком №2.

Жодних доказів на спростування зазначених даних, які б надали можливість віднести період роботи на цих посадах до таких, що дають право на віднесення цих періодів роботи до пільгового стажу, позивач не надав.

Крім того, ані в позові, ані в апеляційній скарзі позивачем навіть не названі посади, роботу на яких він просив зарахувати до пільгового стажу, довідок на підтвердження цього факту не надає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованістю.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 р. у справі № 337/107/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 25.07.2018 року.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко