Справа № 810/393/18
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/393/18 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гленц» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року (повний текст виготовлено 04 червня 2018 року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гленц» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач, податковий, контролюючий орган), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2017 року форми «Р».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального і процесуального права та неповно встановив обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, посадовими особами контролюючого органу було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Гленц» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Френдс Інтернешнл» (код за ) за період: з 01.01.2017 по 31.01.2017.

Результати перевірки відображено в акті перевірки № 740/10-36-14-13/35095777 від 29 вересня 2017 року (далі - Акт перевірки), в якому контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість за період: з 01.01.2017 по 31.01.2017 по взаємовідносинах з ТОВ «Френдс Інтернешнл» (код за ), а саме: п. 198.1, 198.2, 198.3, абз. г)198.5, 198.6 ст.198 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 3 847 413 грн. за період: січень 2017 року - 3 847 413 грн.

Також, встановлено завищення залишку від'ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 Декларації) на загальну суму 611 265 грн. за період: січень 2017 року в сумі 611 265 грн.

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Київській області було прийняте податкове повідомлення-рішення № від 23 жовтня 2017 року форми «Р» на загальну суму податкового зобов'язання та штрафними (фінансовими) санкціями в розмір 4 809 266 (чотири мільйони вісімсот дев'ять тисяч двісті шістдесят шість) грн. 25 коп.

З наслідками адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення-рішення було залишене органами ДФС без змін, а скаргу платника податків - без задоволення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2017 року форми «Р» протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з його контрагентом - ТОВ «Френдс Інтернешнл» в період, що перевірявся, не мали реального характеру, оскільки первинні документи, виписані на їх виконання, не відповідають встановленим вимогам, відсутня господарська мета та, виходячи з цього, прийшов до висновку, що визначення контролюючим органом підприємству податкових зобов'язань з податку на додану вартість є правомірним.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені позивачем суми бюджетного відшкодування за період, що перевірявся, за висновками контролюючого органу не підлягають відшкодуванню, оскільки договір, укладений позивачем з його контрагентом ТОВ «Френдс Інтернешнл» є таким, що укладений без мети настання реальних наслідків, відсутня господарська мета, первинні документи не відповідають встановленим вимогам.

Колегія суддів звертає увагу, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Підпунктом 14.1.36 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У статті 198 ПК встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов'язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є наявність ділової мети.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що в періоді, за який проведено перевірку, позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Френдс Інтернешнл».

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ «Френдс Інтернешнл» (Постачальник) (код за ) та ТОВ «Гленц» (Покупець) укладено договір купівлі - продажу від 26.12.2016 №1/26-12.

За умовами вказаного даного договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти у свою власність та оплатити Товар, в кількостях та за ціною, що наводяться в додатках до цього договору.

Передача Товару здійснюється протягом 10 робочих днів зі складу Постачальника.

Факт передачі товару у власність Покупцеві оформляється шляхом підписання акта прийому-передачі Товару або видаткової накладної.

Оплата за Товар здійснюється в національній валюті України безготівково.

На підтвердження факту виконання договору позивачем надано: специфікації до договору, видаткові накладні, платіжні доручення, оборотно-сальдову відомість та докази подальшого використання придбаного Товару у власній господарській діяльності.

Дослідивши вказані документи, колегія суддів зазначає наступне.

Зі специфікацій вбачається, що позивачем придбавалися у ТОВ «Френдс Інтернешнл» наступні товари: (електроди, паковки, труби, індивідуальні металоконструкції, арматура, сталь, кабель, штуцер, труба, відводи, трійники штампові, заглушки еліптичні, опори, муфти, клапани, кабелі, і.т.д.).

На підтвердження придбання цього товару позивачем надано видаткові накладні, з яких вбачається, що вказані документи не містять всіх обов'язкових реквізитів, а саме: не вказано назву посади та ПІБ особи, яка їх підписала від покупця, натомість, вказано лише «за довіреністю» та підпис. Довіреності на отримання матеріальних цінностей в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, видаткові накладені не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Докази транспортування придбаного товару відсутні.

Посилання апелянта на те, що транспортування не здійснювалось, оскільки придбаний товар був виготовлений товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД» (код 30531000), за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Києво-Мироцька, буд. 170-В, після чого придбаний ТОВ «Френдс-інтернешнл» (код 38404061) та реалізований на користь ТОВ «ГЛЕНЦ» не підтверджує наявність господарської мети при укладання договору купівлі-продажу через посередника, а не безпосередньо з виробником товару.

Крім цього, оплата за отримані товарно-матеріальні цінності від ТОВ «Френдс Інтернешнл» (код за ) станом на 31.01.2017 року не проводилась.

Згідно наданої до перевірки картки рахунка 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 31.01.2017 року кредиторська заборгованість ТОВ «Гленц» перед ТОВ «Френдс Інтернешнл» (код за ) становить - 45 080 077,87 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, основний вид діяльності ТОВ «Френдс Інтернешнл» - «надання інших послуг із бронювання та пов'язана з цим діяльність». Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за II, III квартал 2017 року подано, відповідно до яких за трудовим договором працювала 1 особа.

Наведені обставини ставлять під сумнів можливість виконання ТОВ ТОВ «Френдс Інтернешнл» договору купівлі-продажу, укладеного з позивачем.

Стосовно посилання на використання придбаного у ТОВ «Френдс Інтернешнл» товару у власній господарській діяльності, а саме при виконанні договорів про надання послуг, укладених з ПАТ «Укртрансгаз», на підтвердження чого надано копії таких договорів, договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 15.12.2016 №418/27/12/16/Н, від 03.01.2017, №423/03/01/17/Н, від 04.01.2017 №426/04/01/17/Н, акти наданих послуг від 28.12.2016 № 694, від 05.01.2017 №1, від 24.01.2017 №22, рахунки на оплату від 27.12.2016 №718, від 05.01.2017 №2, від 19.01.2017 №15, колегія суддів зазначає, що цими документами підтверджується реальність господарських взаємовідносин між ТОВ «Гленц» та ПАТ «Укртрансгаз».

Проте, ці документи не підтверджують того, що при взаємовідносинах позивача з ПАТ «Укртрансгаз» був використаний Товар, придбаний у ТОВ «Френдс Інтернешнл», а не в інших суб'єктів господарювання, зважаючи на те, що наданими платником податків доказами придбання товару у ТОВ «Френдс Інтернешнл» не підтверджується.

Наявність формально складених первинних документів не є беззаперечним доказом реальності укладеного правочину, натомість оцінка здійсненим господарським операціям повинна даватись на підставі комплексного всебічного аналізу матеріалів справи.

Враховуючи наведені правові норми, а також встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати подані позивачем документи на підтвердження податкового кредиту первинними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», тобто документами, які підтверджують фактичне придбання позивачем товару від контрагента, фактичне здійснення господарських операцій та дають позивачу право на формування власних податкових зобов'язань за наслідками таких господарських операцій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Френдс Інтернешнл» не мали реального характеру, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим, а позов не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гленц» залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Повний текст постанови складено 02.08.2018