Справа № 1540/3925/18
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3925/18
УХВАЛА

07 серпня 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши заяву заступника прокурора Одеської області Горностаєвої Т. (06.08.2018р. за вхід. №22686/18) про забезпечення позову по справі за позовом Прокуратури Одеської області до Одеської міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Прокуратури Одеської області до Одеської міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 про:

визнання незаконним та скасування пункту 2 рішення №3242-VII від 25.04.2018р.

Ухвалою суду від 07.08.2018р. по даній справі відкрито загальне позовне провадження.

Разом із позовною заявою, заступником прокурора Одеської області Горностаєвою Т. подано (06.08.2018р. за вхід. №22686/18) заяву про забезпечення позову по справі №1540/3925/18 шляхом:

зупинення дії пункту 2 рішення Одеської міської ради №3242-VII від 25.04.2018р., яким ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,1045 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови) за адресою: АДРЕСА_1;

заборонення Одеській міській раді та її структурним підрозділам укладати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,1045 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови) за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена заява обґрунтована тим, що спірне рішення не реалізоване та право користування спірною земельною ділянкою за ОСОБА_1 не зареєстровано та відповідно договір оренди спірної земельної ділянки не укладено. Однак, у разі не забезпечення позову, буде укладено договір оренди спірної земельної ділянки, фактично буде допущено її нецільове використання та у разі задоволення позову прокурора для повновлення порушених інтересів держави виникне необхідність для додаткового звернення до суду із позовом про розірвання зазначеного договору оренди, що ускладнить ефективність захисту інтересів держави.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулись або мають намір звернутись до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів осіб, які звернулись до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з вимогами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Частиною 1, 3 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається у письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов'язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, у тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов'язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов'язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема у тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивачів на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заяника від можливих недобросовісних дій з боку суб'єкта владних повноважень, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивачів, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.

У свою чергу, судом не встановлено, а заявником у заяві не доведено існування жодної з обставин, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов'язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як "наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення", може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Заявником не наведено та не надано жодних доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Суд також наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення сторони з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Водночас, заявник в обґрунтування доводів заяви про вжиття заходів забезпечення позову зазначає, що спірне рішення не реалізоване та право користування спірною земельною ділянкою за ОСОБА_1 не зареєстровано та відповідно договір оренди спірної земельної ділянки не укладено. Однак, у разі не забезпечення позову, буде укладено договір оренди спірної земельної ділянки, фактично буде допущено її нецільове використання та у разі задоволення позову прокурора для поновлення порушених інтересів держави виникне необхідність для додаткового звернення до суду із позовом про розірвання зазначеного договору оренди, що ускладнить ефективність захисту інтересів держави.

Однак, суд критично відноситься до вказаних доводів заявника, оскільки до заяви про забезпечення позову не надано до суду у підтвердження зазначеного відповідних доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не наведено та не надано жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди їх правам та інтересам до ухвалення рішення у даній адміністративній справі.

Отже, з урахуванням наведених обставин, та, у даному випадку, враховуючи відсутність належних обґрунтувань, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду в майбутньому або існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам, та охоронюваним законом інтересам позивача, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 242, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви заступника прокурора Одеської області Горностаєвої Т. (06.08.2018р. за вхід. №22686/18) про забезпечення позову по справі №1540/3925/18. - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В.Балан