Справа № 804/2759/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2018 року Справа № 804/2759/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участю: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
представника позивача - Кропов А,В.,
представника відповідача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський хлібокомбінат №5» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський хлібокомбінат №5 звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 22.01.2018 року за №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 та від 19.04.2018 року № НОМЕР_3 в частині.
В обґрунтування позову Товариство посилається на свою добросовісність як платника податку, оскільки ним сформовано податковий кредит і визначені фінансові показники, у періоді який перевірявся, на підставі відповідних документів бухгалтерського обліку. При цьому, всі учасники господарських операцій на момент укладання відповідних договорів, відповідали ознакам та поняттю юридичних осіб та виступали правоздатними учасниками господарського обороту, а самі правочини опосередковувалися реальним настанням правових наслідків та мали на меті отримання прибутку, у звязку з чим, здійснюючи оспорюванні донарахування податковий орган діяв не на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2017 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що оскаржені рішення прийняті ним у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки надані Товариством до перевірки документи та сукупність фактів свідчать про відсутність факту реального вчинення господарських операцій, а самі операції спрямовані виключно на подальшу мінімізацію податкових зобовязань всіх учасників «паперово-транзитного» переміщення товару по ланцюгу постачання, у звязку з чим, у задоволенні позову просить відмовити.
У судовому засіданні представники учасників справи підтримали свої правові позиції та надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені у заявах по суті.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що у період з 27.11.2017 р. по 22.12.2017 року посадовими особами податкового органу здійснювалась документальна планова виїзна перевірка Товариства з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року, під час проведення якої встановлено порушення позивачем у тому числі: п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 і п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу, в результаті чого останнім занижено податок на прибуток на загальну суму 1518 грн., податкові зобовязання на загальну сумі 542271 грн., а також завищено відємне значення податком на прибуток за 1-3 кв. 2017 року у сумі 7068959 грн. відповідно.
Такі висновки податковий орган обумовлює наявною інформацією стосовно контрагентів позивача, зокрема: ТОВ «Синергія ЛТД ПЛЮС», ТОВ «Вільхова» і ПП «Воленс», відносно яких в реєстрі облікових карток субєктів фіктивного підприємництва ІС «Податковий блок» внесено запис про їх фіктивність. Також посилається на відсутність копій документів, які б підтверджували якість та безпеку товару (пшениці) по взаємовідносинам з ТОВ «Агровіра».
За результатами адміністративного оскарження, рішенням ДФС від 06.04.2018 року скарга позивача частково задоволена, а податкове повідомлення-рішення від 22.01.2017 року № НОМЕР_4 в частині зменшення на 4265741 грн. відємного значення обєкта оподаткування.
З урахуванням вищевказаного рішення ДФС України від 06.04.2018 року, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.04.2018 року № НОМЕР_3, яким позивачу зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2803218 грн.
Правомірність та підстави проведення перевірок позивачем не оскаржується, останній фактично не згоден з висновками, викладеними в акті перевірки та прийнятими за наслідками перевірки податковими повідомленнями-рішеннями від 22.01.2018 року за №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 та від 19.04.2018 року № НОМЕР_3 в частині.
Вирішуючи по суті спірні позовні вимоги суд виходить з такого.
Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування фінансового результату до оподаткування визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу 3 ПКУ.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Згідно з п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 Податкового кодексу України.
Статтями 138-140 Податкового кодексу України встановлений перелік різниць, на які коригується фінансовий результат до оподаткування. Зазначений перелік не містить різниць, які б передбачали коригування фінансового результату до оподаткування на витрати за операціями, що не повязані з господарської діяльністю платника податків, та по операціях, що не містять ділової мети.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, які підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Доводи податкового органу про отримання платником необгрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, які безспірно підтверджують існування обставин, що виключає право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для встановлення порушень з боку позивача та донарахування йому спірних грошових зобовязань стало посилання податкового органу на наявну інформацією стосовно контрагентів позивача, зокрема: ТОВ «Синергія ЛТД ПЛЮС», ТОВ «Вільхова» і ПП «Воленс», відносно яких в реєстрі облікових карток субєктів фіктивного підприємництва ІС «Податковий блок» внесено запис про їх фіктивність. Крім того, щодо ПП «Воленс» наявний вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 23.09.2016 року, яким гр. ОСОБА_2 (директора ПП «Воленс») визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України. Також посилається на відсутність копій документів, які б підтверджували якість та безпеку товару (пшениці) по взаємовідносинам з ТОВ «Агровіра».
В той же час судом, з аналізу суті та наслідків господарських операцій позивача, які мали місце у періоді, що перевірявся, встановлено, зокрема таке.
Так, у періоді, що перевірявся, Товариство мало взаємовідносини, зокрема: з ТОВ «Синергія ЛТД ПЛЮС», ТОВ «Вільхова», ПП «Воленс» і ТОВ «Агровіра».
З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2017 року між Товариством (покупець) та ТОВ «Агровіра» (постачальник) укладено договір поставки № 170801, за умовами якого постачальник зобовязується поставити і передати у власність покупцю товар , а покупець прийняти його та оплатити (т.1, а.с.89-91).
Фактичне виконання умов договору підтверджується податковими та видатковими накладними, а також товарно транспортними накладними складеними за кожною партією товару, копії яких залучені до матеріалів справи (т.1, а.с.92-176). Оплата товару підтверджується відповідними платіжними документами, щодо перерахування коштів за товар (т.1, а.с.176-198).
Придбані ТМЦ використані Товариством у власній господарській діяльності для виготовлення хлібу та або/хлібобулочних виробів та подальшого постачання на адресу дитячих садків, шкіл, лікарень та інших, що підтверджується журналами реєстрації вїзду пшениці, приймальними актами, накладними на внутрішнє переміщення, випусками борошна по документу, накладними на внутрішнє переміщення на виробництво (т.1, а.с.200-250, т.2, а.с.1-45).
Крім того, у періоді, що перевірявся, Товариство здійснило придбання блоків питання у ПП «Воленс», на підтвердження чого матеріали справи містять копію видаткової накладної від 24.11.2015 року № 48, рахунку-фактури № 48 від 24.11.2015 року та податкової накладної від 25.11.2015 року № 42, а також платіжним дорученням від 25.11.2015 року № 4560.
Придбані ТМЦ використані Товариством у власному виробничому процесі, що підтверджується актами списання, складеними після використання товару матеріально-відповідальною особою (т.2, а.с.52-53).
Окрім цього, у періоді, що перевірявся, Товариство здійснило придбання сита у ТОВ «Вільхова», на підтвердження чого матеріали справи містять копію податкової накладної від 11.02.2015 року № 81, рахунком на оплату від 11.02.2015 року № 1102, а також платіжним дорученням від 16.02.2015 року № 1715.
Придбані ТМЦ використані Товариством у власному виробничому процесі, що підтверджується актами списання, складеними після використання товару матеріально-відповідальною особою та актами приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих обєктах (т.2, а.с.71-73).
Окрім цього, у періоді, що перевірявся, Товариство здійснило придбання рукавиць з брезентовими надолонниками у ТОВ «Синергія ЛТД ПЛЮС», на підтвердження чого матеріали справи містять копії податкових та видаткових накладних, а також рахунків-фактурів. Оплата товару підтверджується відповідними платіжними документами, щодо перерахування коштів за товар (т.2, а.с.74-94).
Придбані ТМЦ використані Товариством у власному виробничому процесі, що підтверджується відповідними актами списання (т.2, а.с.97-102).
Отже, факт реальності придбання позивачем товарів (послуг) за вказаними договорами, підтверджується вищенаведеними первинними документами, які розцінені судом як належне документальне підтвердження реального характеру спірних операцій.
Суд зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою для включення до податкового кредиту суми ПДВ, сплачених за товар, по якому у покупця відсутні сертифікати якості пшениці, або інші документи, що підтверджують його виробництво.
При цьому, представником позивача у судовому засіданні з цього приводу були надані пояснення, що після того, як пшениця поступає на складські приміщення Товариства, вона проходить відповідні лабораторні дослідження та саме після них приймається рішення про подальше її використання.
Щодо посилання податкового органу на наявну інформацію стосовно контрагентів позивача, відносно яких в реєстрі облікових карток субєктів фіктивного підприємництва ІС «Податковий блок» внесено запис про їх фіктивність суд зазначає, що так дані не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо Товариством, а сама лише наявність такого запису у внутрішніх програмних забезпеченнях податкового органу таких фактів не встановлює. При цьому відповідачем, на момент розгляду справи, відповідних вироків суду та/або інформації про відкриття кримінального провадження, суду не надано.
Наданий відповідачем вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 23.09.2016 року, яким гр. ОСОБА_2 (директора ПП «Воленс») визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України судом до уваги не приймається, оскільки господарські операції позивача з ПП «Воленс» не були предметом доказування у вказаному вироку.
При цьому, в межах спірних правовідносин не розглядається справа про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок суду, тобто ОСОБА_2
У згаданому вироку встановлено лише обставини щодо придбання обвинуваченим ПП «Воленс».
Інших обставин, зокрема, щодо господарської діяльності ПП «Воленс» по взаємовідносинам з позивачем Малиновським районним судом м. Дніпропетровська не встановлено та не досліджено доказів на підтвердження таких обставин.
Таким чином, суд дійшов висновку, що факти, встановлені вищевказаним вироком не можуть бути обставинами, що беззаперечно вказують на неправомірне формування позивачем валових витрат та податкового кредиту.
Чинним законодавством України не передбачено обов'язку сторони договору перевіряти повноваження контрагента на підписання первинних бухгалтерських та податкових документів, як і не передбачено відповідальності сторони договору за порушення її контрагентом вимог чинного законодавства при укладанні договору. У тому випадку, якщо не доказано обізнаності сторони договору про факт порушення законодавства його контрагентом на момент укладання договору, вважається, що така сторона діяла правомірно.
Крім того, суд виходить з того, що на час здійснення спірних господарських операцій контрагенти позивача були зареєстрованими в установленому законом порядку, відповідали ознакам і поняттю юридичної особи та виступали правоздатними учасниками господарського обороту.
Окрім цього, суд зазначає, що платник податку (покупець товару), який дотримався вимог закону щодо формування податкового кредиту та фінансових показників не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням контрагентом чи його постачальниками вимог законодавства щодо створення підприємства, здійснення господарської діяльності, виконання податкових зобов'язань тощо і в подальшому зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати та податковий кредит. У разі коли постачальник чи його контрагенти допустили порушення вимог законодавства при веденні фінансово-господарської діяльності, то це тягне відповідальність та негативні наслідки щодо них.
При цьому, відсутність у контрагентів трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов'язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставку та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг). В обґрунтування висновків в акті перевірки податковим органом не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій.
Нереальність господарських операцій з придбання платником податків товарів (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише відсутності у контрагента позивача достатньої кількості кваліфікованих працівників та складських приміщень для надання послуг позивачу.
Також, в матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з вказаним контрагентом, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про дотримання позивачем у справі необхідних умов для формування податкового кредиту і фінансових показників та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню.
За таких обставин, відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 6832,13 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський хлібокомбінат №5» - задовольнити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 13.07.2018 року.

Суддя ОСОБА_3