Справа № 161/3667/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/5471/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судових засідань Сідельник Г.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Крата Артура Сергійовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Крата Артура Сергійович про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

суддя(і) у І інстанції Олексюк А.В.,

час ухвалення рішення 10 год. 41 хв.,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 18 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 461415 від 27 лютого 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у виді штрафу у розмірі 425 грн..

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2018 року у справі № 161/3667/18 позов було задоволено. При задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, не доведена. Прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим. За відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення постанова серії АР № 461415 від 27 лютого 2018 року підлягає скасуванню.

У апеляційній скарзі поліцейський роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Крат А.С. (далі - Інспектор) просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що факт порушення правил дорожнього руху ОСОБА_3 було виявлене безпосередньо, а тому неможливо надати відеозапис з відеореєстратора. Постанову винесено на підставі фактично отриманих даних. Відтак, вимоги статей КУпАП при притягненні позивача до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення не порушено. Відповідачем стверджується, що постанова, складена працівником поліції, сама по собі є достатнім доказом порушення позивачем правил дорожнього руху.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 та частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як слідує з матеріалів справи, 27 лютого 2018 року Інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за частиною 2 статті 122 КУпАП на ОСОБА_3 у виді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що той 27 лютого 2018 року о 15 год. 32 хв., керуючи автомобілем марки ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1, по пр. Соборності в м. Луцьку Волинської області, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. «е» Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Підпунктом «е» пункту 8.7.3 ПДР передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно із частиною 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не поданого жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання, що у відповідача не було належних правових підстав для накладення на позивача ОСОБА_3 штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, а отже оскаржувана постанова правомірно скасована судом першої інстанції.

У відповідності до приписів статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного ним рішення суду із відмовою у задоволенні позову .

Порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Крата Артура Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2018 року у справі № 161/3667/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

Р.П.Сеник

Постанова у повному обсязі складена 6 серпня 2018 року.