Справа № 810/3113/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Київ № 810/3113/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАК-ЕКСПО ЛІЗИНГ"

до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАК-ЕКСПО ЛІЗИНГ" (далі – ТОВ "ПАК-ЕКСПО ЛІЗИНГ", позивач) з позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України (Чернігівська митниця ДФС України, митниця, відповідач) в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 15.03.2017 № UA102000/2017/000048/2; визнати протиправною та скасувати картку відмови Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.03.2017 № UA102190/2017/00008.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, ТОВ "ПАК-ЕКСПО ЛІЗИНГ" визначило його митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту), вказавши цей показник у декларації митної вартості. Крім того, до вказаної декларації підприємством було також додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України.

Водночас, митний орган безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартістю товару та незаконно прийняв рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів та коригування митної вартості товару застосувавши резервний метод.

Позивач зазначив, що в якості причин для коригування митної вартості товару (які зафіксовані в оскаржуваному рішенні) є те, що документи, які було надано підприємством на підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності: товарно-супровідний документ датується датою, яка є ранішою за дату завантаження, вказаної в рахунку від 09.03.2017 № 72-02.

У свою чергу, позивач не погоджується з зазначеними в рішенні доводами митного органу та стверджує, що подані підприємством документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують числові значення складових митної вартості товару, з урахуванням визначених сторонами умов поставки.

Звертав увагу суду, що всупереч вимогам законодавства відповідач не врахував надані до митного оформлення додаткові документи, які чітко підтверджують ціну товару у відповідності до контракту, інвойсу та заявленої митної вартості.

Отже, позивач вважає, що відповідач не мав підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо визначеної декларантом митної вартості та прийняття оскаржуваних рішень.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/3113/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача у судове засідання призначене на 23.11.2017 не прибув, водночас через канцелярію суду представником позивача 15.11.2017 була подана заява про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання також не з’явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (розписка представника від 15.11.2017). До суду від відповідача надійшло клопотання про здійснення розгляду даної справи у порядку письмового провадження.

Проте, в матеріалах справи містяться письмові заперечення на позов.

В обґрунтування доводів заперечень відповідач зазначив, що за результатом перевірки поданих до митного оформлення позивачем документів до МД (митної декларації) від 15.03.2016 № UA102190/2017/160180 було з’ясовано, що у наданих до митного оформлення документах були виявлені розбіжності. У зв’язку з цим, електронним повідомленням позивачу було запропоновано надати додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару.

Таким чином, вказує відповідач, зважаючи на відсутність достовірних відомостей щодо числових значень складових митної вартості, митниця не мала можливості визнати заявлену декларантом митну вартість та застосувати метод визначення митної вартості за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, оскільки відповідно до норм чинного законодавства розрахунки можуть здійснюватися лише на основі достовірних та об’єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

З огляду на зазначене та враховуючи, що підстави для застосування інших методів визначення митної вартості крім другорядного були відсутні, Чернігівською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 15.03.2017 № UА102000/2017/000048/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів» комерційного призначення № UA102190/2017/00008

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 15.03.2017 уповноваженою особою позивача було заявлено до митного оформлення за електронною митною декларацією від 15.03.2016 № UA102190/2017/160180 (далі – ЕМД) товар:

Скляні форми з безбарвного скла з пластиковою кришкою, фірмова назва: "COPPA INDRO" - 2100 комплектів, арт. 14066509, місткістю 320 мл; діаметр - 110 мм; "COPPA INDRO" - 390 комплектів, арт. 14066902, місткістю 1470 мл; діаметр- 180 мм; "COPPA INDRO" - 1632 комплектів, арт. 14066700, місткістю 800 мл; діаметр - 150 мм; "COPPA INDRO" - 220 комплектів, арт. 14067201, місткістю 2500 мл; діаметр - 215 мм; "COPPA INDRO QUADRA" - 768 комплектів, арт. 14069000, місткістю 960 мл; розміри: 150*150 мм; "COPPA INDRO QUADRA" - 1950 комплектів, арт. 14069200, місткістю 1800 мл; розміри: 185*185 мм; "COPPA INDRO QUADRA" - 1540 комплектів, арт. 14069400, місткістю 3200 мл; розміри: 220*220 мм; "COPPA INDRO RETTANGOLARE" - 588 комплектів, арт. 14067700, місткістю 1300 мл; розміри: 190*135 мм; "COPPA INDRO RETTANGOLARE" - 1344 комплектів, арт. 14068505, місткістю 2300 мл; розміри: 232*175 мм;

Креманки з безбарвного, не зміцненого скла, механічного виготовлення, (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях), фірмова назва: "BEACH" - 288 шт., арт. 14003711, місткістю 550 мм; "FLORIDA" - 240 шт., арт. 14003811, місткістю 750 мм; "PALM" - 528 шт., арт. 14003611, місткістю 350 мм;

Салатник з безбарвного, не зміцненого скла, механічного виготовлення, (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях) в комплекті з двома пластиковими ложками, фірмова назва: "ONDA" - 162 шт., арт. 140/6946, діаметр - 26 см.;

Скляні кувшини зі скляною ручкою, механічного виготовлення, з безбарвного, не зміцненого скла, без будь-яких малюнків та написів, (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях), фірмова назва: "COLONNA" - 720 шт., арт. 13102221, місткістю 1000 мл. (Товар № 1);

Чашки з безбарвного, не зміцненого скла, не ограновані, механічного виготовлення, без будь-яких малюнків та написів (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях), фірмова назва: "LATTE МАССНІАТО" - 3080 шт., арт. 13247300, місткістю 350 мл; "POLO" - 2592 шт., арт. 13218018, місткістю 45 мл;

Склянки з безбарвного, не зміцненого скла, не ограновані, механічного виготовлення, без будь-яких малюнків та написів (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях), фірмова назва: "CANETTE" - 1296 шт., арт. 11067211, місткістю 250 мл;

Кухлі з безбарвного, не зміцненого скла, не ограновані, механічного виготовлення, без будь-яких малюнків та написів (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях), фірмова назва: "ICON" - 792 шт., арт. 12010523, місткістю 580 мл;

Склянки з блакитного не зміцненого скла, не ограновані, механічного виготовлення, без будь-яких малюнків та написів (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях), фірмова назва: "JAZZ" - 912 шт., арт.91006620В, місткістю 330 мл. (Товар № 2);

Склянки з безбарвного, не зміцненого скла, ограновані, механічного виготовлення, без будь-яких малюнків та написів (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях), фірмова назва: "CANETTE WATER" - 1512 шт., арт. 11065711, місткістю 250 мл; "WINDOW WATER" - 1512 шт., арт. 11065911, місткістю 250 мл; "PANTHEON" - 456 шт., арт.1100zl20, місткістю 500 мл; "GOTICO DOF" - 864 шт, арт.11001642, місткістю 350 мл; "GOTICO" - 756 шт, арт.11001742, місткістю 330 мл;

Кухлі з безбарвного, не зміцненого скла, ограновані, механічного виготовлення, без будь-яких малюнків та написів (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях), фірмова назва: "BREMA" - 396 шт, арт. 12003420, місткістю 650 мл;

Кухлі з безбарвного, не зміцненого скла, ограновані, механічного виготовлення, (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях) в комплекті з металевими кришками, фірмова назва: "COUNTRY" - арт. 12004320, місткістю 480 мл, металева кришка діаметром 70 мм. Всього - 1344 комплектів (Товар № 3);

Келихи на ніжці з безбарвного, не зміцненого скла, механічного виготовлення, без будь-яких малюнків та написів (використовуються для промислового виробництва з подальшою термічною обробкою та декоруванням на власних виробничих потужністях), фірмова назва: "MISTRAL" - 3456 шт, арт.11098139, місткістю 640 мл; "JULIUS" - 1008 шт, арт.11092820, місткістю 500 мл; "VOLTERRA" - 408 шт, арт.11206020, місткістю 500 мл. (Товар № 4);

Судом встановлено, що декларант обрав основний метод визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом разом із ЕМД було надано до контролюючого органу наступні документи:

- пакувальний лист;

- інвойс № F497 від 07.03.2017;

- міжнародна товарно - транспортна накладна: серія № 021974 (на підтверджує в тому числі: відправника, одержувача товару, найменування товару, місце, дату завантаження товару та інше.);

- рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № КТ-110-2017 від 08.02.2017;

- попереднє повідомлення;

- сертифікат перевезення форми EUR.1 (який підтверджує країну походження та транспортування товару, в пункті 4 зазначено Об’єднана Європа);

- контракт купівлі - продажу № PEL-16.02.2015 від 16.02.2015, разом з додатковими угодами № 1, № 2, № 3, № 4;

- довідка про транспортні витрати № 66 від 10.03.2017;

- рахунок - фактуру № 72-02 від 09.03.2017, про надання транспортно-експедиційних послуг;

- договір на організацію перевезення вантажу № ZUT 927 від 25.06.2014 укладений між фірмою SLOVTRANSAVTO та ПАТ транспортно-експедиційний комбінат "Західукртранс";

- договір про надання транспортних послуг у міжнародному автомобільному, сполученні № AUZ012-06.17 від 26.01.2017 укладений між ТОВ "Асстра-Україна" та ТОВ "ПАК-ЕКСПО ЛІЗИНГ";

- договір про надання транспортних послуг у міжнародному автомобільному сполученні № AUP036/11 від 04.01.2011 укладений між ТОВ "Асстра-Україна" та ПАТ транспортно-експедиційний комбінат "Західукртранс";

- довідка про відсутність страхування № 13/03/2 від 13.03.2017;

- митну декларацію № UA 102190/2017/160177 від 15.03.2017 за якою було відмовлено у випуску товарів.

Чернігівською митницею ДФС проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення за митною декларацією, та встановлено, що надані документи містять розбіжності, а саме: згідно рахунку-фактури про транспортні витрати від 09.03.2017 № 72-02 наданого ТОВ "Асстра Україна", завантаження вантажу здійснено 08.03.2017. В той же час до митного оформлення надано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 07.03.2017 серії № 021974.

На підставі викладеного відповідач дійшов висновку, що товарно-супровідний документ датується датою, яка є ранішою за дату завантаження, вказаної в рахунку від 09.03.2017 № 72-02.

Враховуючи зазначені розбіжності, відповідач повідомив позивача про те, що згідно з пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України необхідно подати додаткові документи, а саме:

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями

На вказаний запит відповідача уповноваженою особою декларанта було направлено до контролюючого органу такі додаткові документи:

- експортну декларацію № 17ITQ3J010010662ЕЗ виготовлену Компанією «Акціонерне товариство Ветрерія ді Боргоново»;

- висновок № И - 6116/7 експертного, товарознавчого дослідження щодо визначення вартості товару, експертизу проведено Експертною фірмою "ЕТАЛОН" від 09.03.2017;

- прайс - лист Компанії "Акціонерне товариство Ветрерія ді Боргоново" на товар, зазначений в митній декларації.

За результатом перевірки поданої позивачем митної декларації, а також документів наданих декларантом до митного оформлення Чернігівською митницею ДФС 15.11.2016 було прийнято рішення про корегування митної вартості товарів № UА102000/2017/000048/2.

Зі змісту даного рішення вбачається, що метод 1 не застосовано тому що подані до митного оформлення документи містять розбіжності. Прайс-лист від 01.03.2017 № б/н не містить інформацію щодо періоду дій, умов оплати.

Висновок експертного товарознавчого дослідження від 09.03.2017 № И - 6116/7 зроблений з використанням порівняльного методичного підходу. Відповідно до поданих до митного оформлення документів, країна виробництва оцінюваних товарів – Італія. За основу порівняння, відповідно до джерел інформації експертного висновку, взято ринок Польщі та Німеччини, що є порушенням використання порівняльного методичного підходу.

Крім того, у вказаному рішенні контролюючим органом зазначено, що у уповноваженої на декларування особи інформація на ідентичні та аналогічні (подібні) товари відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що митна вартість товарів була відкоригована відповідачем за резервним методом відповідно до цінової інформації ЄАІС ДФС України, а саме: МД від 09.02.2017 № 102110003/2017/160078.

Разом із вказаним рішенням про коригування митної вартості товару відповідачем було прийнято Картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA102190/2017/00008.

За наведених обставин, вважаючи дії та рішення суб’єкта владних повноважень протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного Кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування – з моменту отримання органом доходів та зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електроної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього кодексу.

У свою чергу, приписами частини 2 статті 58 Митного кодексу встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (частина 3 цієї статті).

Відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, необхідних для підтвердження митної вартості, наведений у частині 2 статті 53 Митного кодексу України. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з частиною 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу змісту частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма узгоджується з положеннями статті 318 Митного кодексу України України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим п.п. 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI “Про внесення змін до Закону України “Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур”, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Статтею 8 Митного кодексу України визначено принципи здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України, якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Тобто, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право лише у передбачених частинами 3, 4 статті 53 Митного кодексу України випадках витребовувати у декларанта додаткові документи.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, законом чітко встановлено умови, за наявності яких у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні.

Такими імперативними умовами є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів та/або існування обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

При цьому, суд звертає увагу, що законодавством встановлений обов’язок митного органу зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з цим, декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надавати додаткові документи на письмову вимогу митного органу лише в разі їх наявності.

При цьому, судом встановлено, що в електронному повідомленні про витребування додаткових документів відповідач всупереч вимогам статтей 53 та 54 Митного кодексу України не вказав, в чому конкретно полягають сумніви митного органу щодо впливу вказаної розбіжності на визначену декларантом митну вартість товару, не зазначено причин неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, а також не зазначено, які саме складові митної варості товару повинні підтвердити дані витребуваних додаткових документів.

Стосовно посилань відповідача на ту обставину, що згідно рахунку-фактури про транспортні витрати від 09.03.2017 № 72-02 наданого ТОВ "Асстра Україна", завантаження вантажу здійснено 08.03.2017. В той же час до митного оформлення надано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 07.03.2017 серії № 021974.

З даного приводу суд зазначає, що позивачем були надані пояснення, що завантаження почалося здійснюватись у другій половині 07.03.2017, а закінчилося в першій половині 08.03.2017, тому, що продавець не встиг завершити завантаження машини 07.03.2017.

У зв’язку з тим, що ТОВ "Асстра Україна", не могло знати, чи були загружені чи ні машини 07.03.2017, тому міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) було виписано в день початку завантаження, що жодним чином не суперечить нормам діючого законодавства.

Також, суд зазначає, що оформлення товаро – супровідних документів датою пізнішою, ніж дата, зазначена у рахунку – фактурі за жодних умов не може бути вважатися порушенням норм чинного законодавства та бути підставою для винесення рішення про коригування митної вартості.

Тобто, митним органом не було виконано передбаченого законодавством обов'язку щодо визначення конкретних обставини, які викликали сумніви визначеної декларантом митної вартості товару, а також щодо зазначення причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, без будь-якого належного обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей.

Як встановлено судом, з метою митного оформлення товару ввезеного на територію України відповідно до умов контракту від 16.02.2015 купівлі - продажу № PEL-16.02.2015, позивачем було обрано основний метод визначення митної вартості цього товару та надано митному органу (на підтвердження заявленої митної вартості) перелік документів, передбачених частиною 2 статті 53 та статті 335 Митного кодексу України, про що зазначено у графі 44 ЕМД та картці відмови.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем в ході перевірки заявлених декларантом відомостей було прийнято рішення про необхідність витребування додаткових документів.

За наведених обставин, судом встановлено, що в даному випадку у відповідача були відсутні підстави для витребування у декларанта додаткових документів, оскільки сумніви контролюючого органу у правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару є необгрунтованими, та такими, що не відповідають дійсності, а також спростовуються наявними у справі доказами.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання вимог зазначених у електронному повідомленні з метою підтвердження інформації щодо всіх складових митної вартості заявлених до митного оформлення товарів декларантом було направлено у межах визначеного законодавством строку витребовувані митницею документи, які в подальшому не були враховані позивачем (експортну декларацію № 17ITQ3J010010662ЕЗ виготовлену Компанією «Акціонерне товариство Ветрерія ді Боргоново»; висновок № И - 6116/7 експертного, товарознавчого дослідження щодо визначення вартості товару, експертизу проведено Експертною фірмою "ЕТАЛОН" від 09.03.2017; прайс - лист Компанії "Акціонерне товариство Ветрерія ді Боргоново" на товар, зазначений в митній декларації).

З даного приводу суд зазначає, що по своїй суті прайс-лист - це список, що не може вважатися первинним документом і слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар.

Коло суб'єктів для яких виготовляється прайс - лист може зводитись до однієї особи, яка зацікавлена інформацією про один єдиний товар, а може містити перелік всіх товарів виробника і розраховуватись на загальну кількість жителів планети і доводиться до потенціальних споживачів через мережу Інтернет.

Щодо посилання митного органу на обставину, що експертний висновок, даний позивачем, не містить аналізу цінових пропозицій ринку подібної продукції інших виробників.

Суд зазначає, що експертний висновок не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 53 МК України. Такі документи носять виключно інформаційний характер.

Отже, суб'єктом оціночної діяльності підтверджено ціну товару, наведену в калькуляціях, а також перенесену позивачем як складову частини митної вартості товару. Зазначений висновок містить всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та наведені висновки не спростовані належним чином, а тому дані вказані в висновку про оцінку майна повинні враховуватись.

З огляду на викладене, суд вважає, що твердження митного органу про те, що а дані декларантом документи містили не всі відомості, що підтверджують числове значення митної вартості, не відповідають фактичним обставинам справи.

Інших розбіжностей чи невідповідностей у поданих декларантом документах митним органом не виявлено.

У свою чергу, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції викладеної в рішеннях Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 у справі № 21-262а12, а також Вищого адміністративного суду України, зокрема, від 19.11.2015 у справі № К/800/35791/15, від 14.01.2016 у справі № К/800/34834/15 за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. А ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не мав належних правових підстав коригувати заявлену позивачем митну вартість товару посилаючись на вказану в електронному повідомленні інформацію.

При цьому, суд зауважує, що відповідач під час розгляду справи також не повідомив суду жодних обставин та не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач у декларації митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів та/або вніс до декларації недостовірні або неточні відомості.

У свою чергу, в ході розгляду справи судом не встановлено існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, з огляду на таке.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що митним органом не надано доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а тому рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості є необґрунтованим та протиправним.

Щодо застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Як встановлено судом, позивачем для підтвердження митного оформлення товару подано всі документи, які підтверджують вартість товару та всі складові митної вартості.

У свою чергу, судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні не зазначено, яка з перелічених у частині 2 статті 58 Митного кодексу України підстав у даному випадку стала причиною неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Суд звертає увагу, що відповідачем не обґрунтовано в оскаржуваному рішенні, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що в своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а також не навів обставин, які мали б бути підтверджені додаткового витребовуваними митним органом документами.

При цьому, посилання відповідача на ту обставину, що декларантом надано неналежні документи за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості товару.

Отже, у відповідача під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товарів позивача – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій).

Як було встановлено судом, під час коригування митної вартості товару відповідачем було використано резервний метод визначення митної вартості.

Проте, як вже зазначалось, відповідно до умов МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього кодексу.

Таким чином, з наведеного слідує, що до прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та застосування резервного методу відповідач зобов’язаний був провести всі можливі дії в межах своїх повноважень щодо можливості застосування кожного з другого по п’ятий метод, щоб у подальшому така можливість була обґрунтовано виключена.

Так, зокрема, згідно з частиною 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що «... в ході консультації встановлено, що у уповноваженої на декларування особи інформація на ідентичні та аналогічні (подібні) товари відсутня.

Проте, відображення даного факту в оскаржуваному рішенні не є достатнім та беззаперечним доказом проведення консультації в разі заперечення цього факту декларантом, оскільки консультація проводиться до прийняття рішення.

Так, митне оформлення товарів здійснювалось шляхом електронного декларування. При цьому, ніякої іншої інформації, крім вимоги про надання додаткових документів та прийнятого рішення про коригування митної вартості до позивача не надходило, що свідчить про відсутність зі сторони митного органу будь-якої спрямованості на діалог з декларантом з метою визначення основи митної вартості.

При цьому, у графі 33 оскаржуваного рішеннях не зафіксовано результати проведеної консультації, а лише вказані причини, через які не можуть бути застосовані попередні методи визначення митної вартості товарів.

Верховний Суд України неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. Так, Верховний Суд України зазначає, що у разі незгоди митного органу із митною вартістю імпортованого товару він відповідно до вимог статті 266 МК України зобов'язаний провести процедуру консультацій, у ході яких мав би дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів (постанови Верховного Суду України від 14.05.2013 у справі № 21-130а13, від 21.01.2011 у справі № 21-56а10, від 07.02.2011 у справі № 21-76а10, від 14.11.2011 у справі № 21-213а11, від 06.02.2012 у справі № 21-418а11, від 03.07.2012 у справі № 21-197а12).

Так, суд вказує, що відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Проте, відповідачем при невизнанні митної вартості, заявленої ТОВ “ПАК – ЕКСПО ЛІЗИНГ”, та визначенні митної вартості за іншим, відмінним від першого, методом, не вказано належних причин неможливості застосування першого методу визначення митної вартості.

Отже, судом встановлено, що оскаржуване рішення містить лише формальне посилання на неможливість застосування попередніх методів.

Крім того, суд зазначає, що згідно графи 33 розділу 2 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з матеріалів справи в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості також міститься посилання на митну декларацію МД від 09.02.2017 № 102110003/2017/160078 (цінова інформація на подібні товари).

З даного приводу суд зазначає, що розмитнення аналогічного товару за більшою митною вартістю, ніж заявлено позивачем, що є вищою порівняно з контрактною ціною оцінюваних товарів, то сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Разом з цим, судом встановлено, що оскаржуване рішення не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у рішенні, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої нею митної вартості товару та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

З огляду на зазначене та враховуючи встановлені під час вирішення спору обставини, а також відповідно до наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що згідно наданих відповідачу документів, у митного органу не було підстав вважати надану інформацію необ'єктивною, документально непідтвердженою та такою, що не піддається обчисленню або має якісь розбіжності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 15.03.2017 № UA102000/2017/000048/2, прийнято відповідачем безпідставно та підлягає скасуванню.

При цьому, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.03.2017 № UA102190/2017/00008 також визнається судом протиправною та підлягає скасуванню, з урахуванням безпідставності прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів від 15.03.2017 № UA102000/2017/000048/2.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, законодавець в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, покладає саме на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів та довести його недобросовісність.

Проте, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження позиції щодо правомірності застосуваних контролюючим органом норм митного законодавства, а відтак, не доведено суду правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

З огляду на зазначене та враховуючи достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування рішення Київської митниці ДФС від 15.03.2017 № UA102000/2017/000048/2, а також карткки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.03.2017 № UA102190/2017/00008.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, витрати позивача, пов’язані зі сплатою судового збору у сумі 4208,24 грн., підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 167 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 15.03.2017 № UA102000/2017/000048/2.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.03.2017 № UA102190/2017/00008.

4. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Чернігівської митниці Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАК-ЕКСПО ЛІЗИНГ" судовий збір у сумі 4 208 (чотири тисячі двісті вісім) грн. 24 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.