Справа № 813/5057/17
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №813/5057/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Ванчак М.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій», за участю Військової прокуратури Львівського гарнізону про стягнення коштів з рахунків у банках для погашення податкового боргу,-

в с т а н о в и в :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) до Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» (79040, м.Львів, вул.Городоцька, 222) про стягнення з відповідача коштів у сумі 1 023 629,82 грн. з рахунків у банках та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач мав податкову заборгованість, яка виникла внаслідок несплати податкових зобовязань по: частині чистого прибутку, земельному податку з юридичних осіб, податку на прибуток підприємств. Тож, оскільки вжиті позивачем заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, тому контролюючий орган звернувся із означеним позовом до суду.

Ухвалою суду від 29.12.2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 15.01.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що позовна заява не містить конкретних обставин щодо порушень податкового законодавства; відповідач просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

В процесі розгляду справи Військова прокуратура Львівського гарнізону вступила у справу в інтересах відповідача.

У підготовчому засіданні 25.06.2018 року представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог, яку судом прийнято до розгляду. Згідно заяви про зменшення позовних вимог позивач просить суд стягнути із відповідача кошти у розмірі 809 485,04 грн. з рахунків у банках для погашення податкового боргу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та у заяві про зменшення позовних вимог; просив суд позовні вимоги задоволити повністю.

Представник відповідача та прокурор у судове засідання 30.07.2018 року не прибули.

30.07.2018 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, однак судом було відмовлено у задоволенні такого.

У судовому засіданні, що відбулося 17.07.2018 року представником відповідача надавалися усні пояснення по суті спору, згідно яких податкову заборгованість у сумі 809 485,04 грн. визнав та просив надати йому час для звернення до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відтермінування сплати грошового зобовязання.

Представником позивача у судовому засіданні долучено до матеріалів справи лист-відповідь від 10.07.2017 року про відмову у розстроченні грошового зобовязання.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов про стягнення податкового боргу у сумі 809 485,04 грн. підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

Державне підприємство Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Львівської міської ради, , місцезнаходження: 79040, Львівська область, м.Львів, Залізничний район, вул.Городоцька, б.№222 та перебуває на обліку в органах доходів і зборів.

Згідно довідки позивача, відповідач має відкриті рахунки в установах банків.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Львівській області про заборгованість (із врахуванням уточнених позовних вимог) по платежах до бюджету і згідно даних картки особового рахунку платника, по відповідачу обліковується заборгованість у загальному розмірі 809 485,04 грн., а саме:

- по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 809 485,68 грн. (у т.ч. основний платіж 791 995,18 грн., нарахована пеня 17 489,86 грн.).

Заборгованість відповідача по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 809 485,04 грн. виникла на підставі податкової декларації з плати за землю від 17.02.2017 року залишок несплаченої суми становить 791 995,18 грн.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлює, що грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобовязання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

В силу п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обовязку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 ПК України).

Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України передбачено, що самостійно визначене платником податків податкове зобовязання оскарженню не підлягає.

Як досліджено судом, основна сума податкового боргу по платежу земельний податок - це самостійно задекларовані відповідачем суми податкового зобовязання, які є узгодженими та оскарженню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, даних інтегрованої картки платника податків, податкове зобовязання по земельному податку відповідач у встановлені податковим законодавством строки не сплатив.

З матеріалів справи слідує, що у звязку з несплатою у встановлені законодавством строки грошового зобовязання, позивачем була нарахована пеня у розмірі 17 489,86 грн., яка станом на день розгляду справи не сплачена відповідачем в повному обсязі. Нарахування пені у вказаному вище розмірі підтверджується даними інтегрованої картки платника.

При цьому, будь-яких доказів щодо неправомірності нарахування пені у вказаному вище розмірі відповідач суду не надав.

Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати зазначених грошових зобовязань за податковою декларацією та нарахованою пенею на загальну суму 809 485,04 грн. відповідає ознакам, визначеним п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом зясовано, що позивачем було сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу від 18.12.2014 року №7209-25 про сплату суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями у розмірі 3 810,13 грн.

При цьому, сторонами у справі доказів оскарження чи скасування зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку суду не надано.

Зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.

Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2, 95.3 статті 95 ПК України).

Як визначено частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Станом на день розгляду справи у суді відповідач доказів сплати податкового боргу у сумі 809 485,04 грн. до суду не надав.

Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Окрім того, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення суду на три роки.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив, що Підприємство перебуває у важкому економічному становищі через відсутність замовлень, сума боргу є для нього значною, а сплата усієї суми одним платежем спричинить зупинення діяльності юридичної особи.

Розглянувши це клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Положеннями частини четвертої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сімї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Із системного аналізу вказаної статті вбачається, що розстрочення виконання рішення суду здійснюється у виняткових випадках і є правом, а не обовязком суду, а відповідне рішення приймається судом на основі закону та власних переконань.

Необхідною умовою для надання розстрочення виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

При цьому, підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути лише конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

Водночас, суд зазначає, що на підтвердження свого скрутного фінансового становища відповідач не надав достатніх доказів, які би підтверджували таке становище.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

Однак, суд розяснює, що відповідач не позбавлений права на звернення до суду із заявою про розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення в порядку ст.378 КАС України.

В силу пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» однією з підстав повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила, є зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частина друга цієї ж статті Закону наголошує, що у такому випадку судовий збір повертається в розмірі зменшеної та переплаченої суми.

Зважаючи на те, що ГУ ДФС у Львівській області були зменшені позовні вимоги в частині стягнення податкового боргу, а на суму 0,55 грн. судовий збір внесено в більшому розмірі, тому різницю сплаченого судового збору в сумі 3 212,72 грн. належить повернути позивачеві.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у сумі 12 142,28 грн. стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Головного управління ДФС у Львівській області до Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій», за участю Військової прокуратури Львівського гарнізону про стягнення коштів з рахунків у банках для погашення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.№222; ) у банках, обслуговуючих такого платника податків на користь бюджету кошти у сумі 809 485 (вісімсот девять тисяч чотириста вісімдесят пять) грн. 04 коп. для погашення податкового боргу.

Повернути Головному управлінню ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35; ) судовий збір в розмірі 3 212,72 грн., сплачений згідно платіжного доручення №1684 від 04.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01 серпня 2018 року.