Справа № 2а-177/12/2670
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

31 липня 2018 року

справа №2а-177/12/2670

адміністративне провадження №К/9901/49061/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників:

позивача - Собка О.В. за довіреністю від 06 червня 2018 року № 2-727д,

відповідача - Арамуні А.Г. за довіреністю від 18 липня 2018 року № 2018/16-01-10-31,

Павловича Д.М. за дов. від 22 лютого 2018 року № 603/16-01-10-31,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у складі судді Огурцова О.П. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у складі колегії суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., Кучми А.Ю., у справі №2а-177/12/2670 за позовом Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В :

У січні 2012 року Дочірня компанія «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулася з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несписання податкового боргу в сумі 40 028 477,73 грн. та зобов'язати відповідача прийняти рішення про списання податкового боргу в сумі 40 028 477,73 грн., у тому числі податковий борг із збору за геологорозвідувальні роботи в сумі 2 271 197,90 грн. та податковий борг з податку на прибуток в розмірі 37 375 279,83 грн., з мотивів наявності підстав для його списання.

26 квітня 2012 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у задоволенні позову Компанії відмовлено.

13 грудня 2012 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2012 року та прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

10 лютого 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України в межах процесуального правонаступництва здійснено заміну Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» правонаступником - публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», частково задоволено касаційну скаргу податкового органу, скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2012 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року, справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

14 грудня 2017 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог Компанії відмовлено.

Ухвалюючи постанову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшли висновку про відсутність у Товариства податкового боргу, який рахувався станом на 01 січня 2011 року та не сплачений станом на 01 червня 2011 року, в зв'язку з повним погашенням боргу відповідно до вимог пункту 87.9 статті 87 Податкового Кодексу України, при сплаті сум за цей період відповідні суми зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу згідно черговості його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків.

25 квітня 2018 року Компанією подана касаційна скарга, у якій позивач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права а саме, статей 19 та 58 Конституції України, підпунктів 14.1.152, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, статті 35, пункту 38.2 статті 38, пункту 87.9 статті 87, пункту 2-1 підрозділу 10 Розділу 20 «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України, просить задовольнити касаційну скаргу Компанії, скасувати постанову суду першої та постанову суду апеляційних інстанцій повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги товариства задовольнити.

02 травня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою позивача та витребувано справу №2а-177/12/2670 з Окружного адміністративного суду м. Києва.

21 травня 2018 року від податкового органу надійшов відзив на касаційну скаргу позивача до Верховного Суду, в якому податковий орган просить залишити касаційну скаргу Товариства без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, посилаючись на належне застосування судами попередніх інстанцій норм права, належну оцінку доказів та обставин у справі.

Розгляд справи здійснюється у відкритому судовому засіданні відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (правонаступник Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»), є юридичною особою, включене до ЕДРПОУ за номером 30019775, перебуває на податковому обліку платника податків.

Станом на 01 січня 2011 року за філією ДК «Укргазвидобування» ГПУ «Полтавагазвидобування» рахувався податковий борг на загальну суму 442 775 800 грн., в тому числі - по збору за геологорозвідувальні роботи - 400 193 000 грн.; - по податку на прибуток - 42 582 800 грн., про що між позивачем, як платником податків та податковим органом 31 грудня 2010 року складено акти звіряння розрахунків платника з бюджетом №22 відповідно до якого податковий борг Філії ДК «Укргазвидобування» ГПУ «Полтавагазвидобування» з податку на прибуток підприємств складав 42 582 789,32 грн. (борг 37356919,13 грн. + пеня 5225870,19 грн.) та №46 відповідно до якого податковий борг Філії ДК «Укргазвидобування» ГПУ «Полтавагазвидобування» зі збору за геологорозвідувальні роботи складав 400192994,38 грн. (борг 375687416,86 грн. + пеня 24505577,52 грн.).

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась із заявою від 03 жовтня 2011 року №19/1-1402 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві, в якій, керуючись абзацами 1, 2, 4 пункту 3 статті 1 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо питань оподаткування природного газу та електричної енергії», просила списати податковий борг, який обліковувався за філією ГПУ «Полтавагазвидобування» станом на 01 січня 2011 року.

10 листопада 2011 року Державною податковою інспекцією у місті Полтаві прийнято рішення №23352/10/24-136, відповідно до якого вирішено списати реструктуризований податковий борг Філії ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» ГПУ «Полтавагазвидобування» не погашений станом на 01 червня 2011 року в сумі 29081623,77 грн.

17 жовтня 2011 року Державною податковою інспекцією у місті Полтаві прийнято рішення № 11 (№21955/10/24-235), відповідно до якого вирішено списати податковий борг Філії ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» ГПУ «Полтавагазвидобування», який виник станом на 01 січня 2011 року у сумі 402 747 305,97 грн., у тому числі: 4825509,49 грн. та 397 921 796,48 грн.

Рішення податкового органу від 10 листопада 2011 року та 17 жовтня 2011 року позивачем не оскаржені.

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до Державної податкової інспекції у м. Полтаві із заявою від 01 грудня 2011 року №19/1-1750/6, в якій повторно просила додатково списати податковий борг, що обліковувався станом на 01 січня 2011 року, відповідно до абзацу 1 пункту 3 статті 1 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо питань оподаткування природного газу та електричної енергії", а саме по збору за геологорозвідувальні роботи у сумі 2271197,90 грн. та податок на прибуток у сумі 37757279,83 грн.

Рішення за результатами розгляду заяви Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 01 грудня 2011 року №19/1-1750/6 Державною податковою інспекцією у м. Полтаві прийнято не було, у зв'язку з чим Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до суду з позовом щодо визнання протиправною бездіяльності щодо несписання податкового боргу в сумі 40 028 477,73 грн. та зобов'язання прийняти рішення щодо списання вказаного боргу.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій висновувалися на аналізі пункту 3 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо питань оподаткування природного газу та електричної енергії" (втратив чинність у зв'язку із закінченням строку його дії), підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 2-1, аналізі абзаців першого, другого, п'ятого цього пункту, з огляду на системний аналіз яких дійшли висновку про те, що відповідно до положень пункту 2-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України списанню підлягає податковий борг та визначені контролюючими органами неузгоджені грошові зобов'язання, які обліковувались станом на 01 січня 2011 року та були несплачені станом на 01 червня 2011 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами розгляду заяв позивача від 03 жовтня 2011 року №19/1-1402 та від 01 грудня 2011 року №19/1-1750/6 не було прийнято рішення щодо списання податкового боргу по збору за геологорозвідувальні роботи в сумі 2 271 197,90 грн. та з податку на прибуток в розмірі 37 757 279,83 грн.

Судами прийнято правову позицію податкового органу про те, що позивачем в період з 01 січня 2011 року по 01 червня 2011 року на погашення податкового боргу за геологорозвідувальні роботи перераховано грошові кошти платіжними дорученнями з 26 січня 2011 року по 20 травня 2011 року, що разом складає 37757279,83 грн., які за правилами пункт 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, що діє з 01 січня 2011 року на відміну від Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачає, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відтак з 01 січня 2011 року за висновком судів попередніх інстанцій на органи державної податкової служби покладено обов'язок зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що 01 серпня 2006 року між відповідачем та позивачем (в особі філії ГПУ «Полтавагазвидобування») укладено договір про реструктуризацію основного податкового боргу (без пені та штрафних санкцій), згідно якого відповідач надав позивачу реструктуризацію основного податкового боргу на загальну суму 45187603,12 грн., шляхом розстрочення терміном на 10 (десять) років з дати укладання договору з відстрочкою погашення на перші два роки дії цього договору та сплати протягом наступних років щомісячно рівними частинами терміном з 01 серпня 2006 року до 30 липня 2016 року та встановлене погашення розстрочених за договором сум за період з лютого 2011 року по травень 2011 року за платежем податок на прибуток на загальну суму 37 757 279,83 грн. та сплачено грошові зобов'язання за геологорозвідувальні роботи на загальну суму 2 271 197,90 грн.

Таким чином, підтверджується наявними в матеріалах справи документами та не заперечується сторонами, факт сплати позивачем в період з 01 січня 2011 року по 01 червня 2011 року наявного в нього податкового боргу по збору за геологорозвідувальні роботи в розмірі 2 271 197,90 грн. та з податку на прибуток в розмірі 37 757 279,83 грн. та відповідно до положень пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у відповідача були наявні правові підстави для спрямування сплачених позивачем коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного позивачем.

Суд вважає, що органи державної податкової служби вправі застосовувати пункт 87.9 статті 87 Податкового кодексу України лише щодо погашення податкового боргу, який виник після набрання чинності Податковим кодексом України, тобто з 01 січня 2011 року, а на податковий борг, який виник до 01 січня 2011 року відповідно до статті 58 Конституції України норми пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України не розповсюджуються.

Крім того, як вбачається з доводів Товариства відповідач не здійснював погашення податкового боргу позивача згідно з черговістю його виникнення, а навпаки здійснив погашення податкового боргу, який виник пізніше (2010 рік), залишивши при цьому непогашеним податковий борг, який виник раніше (до 01 січня 2005 року).

Відтак, приймаючи рішення у справі, суди попередніх інстанцій не виконали ухвалу Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2016 року у даній справі. Крім того, не встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме підстави виникнення податкового боргу та його структуру в залежності від його розміру на момент виникнення права на списання, та на момент прийняття рішення про таке списання. Сплату або погашення податкового боргу, яке здійснювалось з моменту прийняття Податкового кодексу України, а саме з 01 січня 2011 року, та застосування механізму зарахування сплачених позивачем сум в порядку черговості погашення податкового боргу, який виник до цієї дати.

Таким чином, розмір податкового боргу, який мав місце на момент звернення позивача із заявою про його списання, не встановлений. Предметом дослідження не стали зворотній бік облікової картки платника податку як з податку на прибуток, так і зі збору за геологорозвідувальні роботи.

В процесі нового розгляду суди попередніх інстанцій не встановили чи були виконані судові рішення, які в подальшому скасовані Вищим адміністративним судом України, яким чином це виконання відображено в обліку податкового органу та платника податку, чи відновлювались списані на виконання рішень суми податків, на підставі чого та у який спосіб. Належними доказами не встановлено та не підтверджено наявність заявленого до списання податкового боргу взагалі.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною четвертою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З урахуванням допущення вказаних вище порушень як судом апеляційної, так і судом першої інстанції, справа направляється до суду першої інстанції зі скасуванням усіх судових рішень у справі.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року у справі №2а-177/12/2670 скасувати.

Справу №2а-177/12/2670 направити на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер