Справа № 813/1168/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/1168/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Шавель М.М.

з участю:

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (вул. Котляревського,2а, м. Борислав, Дрогобицький район, Львівська область) звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області (м. Львів, вул. Ген. Григоренка, 3) Головного управління національної поліції у Львівській області (м. Львів, вул. Ген. Григоренка, 3) , в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ № 1122 від 03.03.2018 року; зобов'язати поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУ МВС у Львівській області з 07.11.2015; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.03.2018 до дати винесення судового рішення; зобов'язати поновити Головне управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області, яка являється аналогічною, тотожною цій посаді , яку він обіймав до звільнення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що наказом Головного управління МВС України у Львівській області від 03.03.2018 № 1121-о/с, на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 у справі № 813/1779/17 позивача поновлено на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області з 07.11.2015. Проте, наказом ГУ МВС України у Львівській області від 03.03.2018 № 1122 о/с ОСОБА_1 з 07.11.2015 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Позивач вважає, що наказ про його звільнення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просили позов задоволити.

Представник відповідача, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівські області в судове засідання не з'явився, відзив не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача, Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з'явився, відзив не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Так, частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 10.07.2008 року.

Станом на 06.11.2015 року позивач перебував на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУ МВС у Львівській області.

Наказом № 848 о/с від 06.11.2015 року ОСОБА_1 звільнений із займаної посади.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2016 року, визнано протиправним та скасовано наказ № 848 о/с від 06.11.2015 року начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області. Зобовязано Бориславський міський відділ ГУМВС у Львівській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з врахуванням отриманих коштів. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 2932,24 грн.

Наказом Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС у Львівській області від 11.04.2017 року №1032 скасовано наказ 848 о/с, та поновлено позивача на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області з 06.11.2015 року.

Водночас, наказом від 11.04.2017 року №1040 о/с ОСОБА_1 повторно звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил за п.64 г (через скорочення штатів).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 року у справі №813/1779/17 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 1040 о/с від 11.04.2017 року Голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Про звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області.

Наказом Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС у Львівській області від 03.03.2018 року №1121 скасовано наказ 1040 о/с, та поновлено позивача на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області з 07.11.2015 року.

Того ж дня, наказом ГУ МВС України у Львівській області від 03.03.2018 № 1122 о/с ОСОБА_1 з 07.11.2015 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Не погодившись з таким наказом позивач звернувся до суду.

Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку відбуття змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі звільнення, регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ та спеціальним законодавством, зокрема, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі Положення № 114).

Пунктом 10 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Підпунктом «г» п. 64 Положення № 114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідно до пункту 8 Закону України «Про Національну поліцію» з дня опублікування цього Закону (опубліковано 06.08.2015 р., вступив в дію - 07.11.2015 р.) всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до п. 10,11 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу зобов»язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється, та зясувати наявність наміру особи проходити службу в національній поліції.

Судом встановлено, що з моменту опублікування Закону України «Про Національну поліцію» та після винесення Львівським окружним адміністративним судом рішення від 05.02.2018 в адміністративній справі № 813/1779/17, відповідачами не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості його подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського, не вирішено питання про можливість реалізації права позивача на прийняття на службу до поліції.

Відповідно до п.9 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Таких дій відповідачем вчинено не було, а оскаржуваний в даній справі наказ за своїм змістом фактично повторює вже скасований у судовому порядку наказ від 11 квітня 2017 року № 1040.

Суд зауважує, що саме на Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області покладено обов'язок працевлаштувати позивача у спосіб, достатній для відновлення прав останнього, що передбачає можливість подальшого використання позивача на службі шляхом поновлення на посаді та, в подальшому - переводу до лав поліції після перевірки його кандидатури згідно норм Закону України "Про Національну поліцію" належною комісією, у разі позитивного результату.

Таким чином, суд зазначає, що приймаючи наказ № 1122 о/с Голова ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_3, 03.03.2018 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУ МВС у Львівській області, з 07 листопада 2015 року, у зв'язку з скороченням штатів, не виконав постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 року, протиправно повторно звільнив позивача із займаної посади з 07.11.2015 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України у постановах від 28.10.2014 та 04.11.2014 встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) з працевлаштування працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відтак, наявні підстави для поновлення позивача на посаді в органі, з якого його було незаконно звільнено, а саме на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУ МВС у Львівській області з 07.11.2015.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника. У відповідності до ч. 3 п. 2 даного Порядку, збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до оскаржуваного наказу, позивача було звільнено із органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року.

Згідно довідки №2329/45/01-2018 від 11.06.2018 року грошове забезпечення позивача за період за вересень 2015 р. складає 2886,72, за жовтень 2015 р. 2977,76 грн., разом - 5 864,48 грн., середньомісячний розмір грошового забезпечення складає 2932,24 грн. Середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 5864,48: 61= 96,14 грн.

Період, за який слід стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у даній справі становить з 03.03.2018 по 26.07.2018.

Таким чином, розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 03.03.2018 по 26.07.2018, що підлягає виплаті позивачу становить 14 036,44 грн. (96,14 грн. * -146 календарних днів).

Щодо позовних вимог до Головного управління Національної поліції у Львівській області, то суд зазначає, що такі є безпідставними, оскільки Головне управління Національної поліції у Львівській області не вчиняло жодних дій чи бездіяльності щодо ОСОБА_1, позивач не перебував у трудових відносинах з Головним управлінням Національної поліції у Львівській області, відсутні будь-які нормативно правові акти якими було покладено на Головне управління Національної поліції в області працевлаштування працівників міліції підрозділів ОВС в області, які звільняються при набранні чинності Закону України «Про Національну поліцію». Тому у задоволенні позовних вимог до Головного управління Національної поліції у Львівській області слід відмовити повністю.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, слід допустити до негайного виконання рішення суду частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 94, 241-246 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ №1122 від 03.03.2018 року Голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області про звільнення ОСОБА_1.

Поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУ МВС у Львівській області з 07.11.2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, вул. Ген.Григоренка,3, ) в користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ін №) заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14 036,44 грн., з урахуванням податків, зборів та обовязкових платежів.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 та стягнення грошового забезпечення за один місяць в сумі 2 932,24 грн звернути до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 31.07.2018 року.

Суддя Кухар Н.А.