Справа № 825/1747/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1747/17 Суддя (судді) першої інстанції: Д'яков В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будспец» до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будспец», звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили:

визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області по проведенню перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Будспец», результати якої оформлено актом від 25 вересня 2017 року №528/14/39488116;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 23 жовтня 2017 року №0, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 745547 грн. за податковими зобов'язаннями та 186386,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 23 жовтня 2017 року №0, яким визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 5400 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 23 жовтня 2017 року №0, яким за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1190 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 23 жовтня 2017 року №0, яким за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 170 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 23 жовтня 2017 року №0, яким за платежем адміністративні штрафи та інші санкції застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 510 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 23 жовтня 2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, в розмірі 72518,47 грн. за податковим зобов'язанням та 54107,6 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 23 жовтня 2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, в розмірі 6061,96 грн. за податковим зобов'язанням та 4518,34 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23 жовтня 2017 року № Ю- з єдиного внеску в сумі 90417,69 грн.;

визнати протиправним та скасувати рішення від 23 жовтня 2017 року №2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 45208,85 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини справи. Зокрема, зазначає про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами не відповідають ознакам реальності та вчинені з метою отримання неправомірної податкової вигоди.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 14 вересня 2017 року відповідачем на адресу позивача направлено запит про надання інформації (пояснень та документального підтвердження) № 4545/10/25-01-14-04-06.

14 вересня 2017 року позивач надав відповідачу відповідь (лист №121) про неможливість надання пояснень та первинних документів для проведення перевірки у зв'язку з їх вилученням на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2017 року.

12 вересня 2017 року наказом Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області № 1361, з посиланням на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова Овсієнко Ю.К. у справі №751/4747/17 та на пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст.78 та ст. 82 Податкового кодексу України, призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Будспец» щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2015 року по 28 серпня 2017 року.

12 вересня 2017 року видані направлення № 1769, № 1770, № 1771, № 1772 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів.

25 вересня 2017 року відповідачем складено Акт № 528/14/39488116, яким встановлено такі порушення: - п.44.1 ст. 44, п.198.1, п.198,3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, за період, що перевірявся, на загальну суму 745547 грн., в т.ч. за грудень 2016 року на 745547 грн. та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 5400 грн., в т.ч. за грудень 2016 року на 5400 грн.;

- пп. 49.18.3 п. 49.18, п.п. в) п. 137.5 ст. 137 Податкового кодексу України за неподання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік (за період з 01.10.16р. -31.12.16р.);

- п.49.1 ст.49, п.202.1 ст.202, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за січень 2017р., лютий 2017р., березень 2017р., квітень 2017р., травень 2017р., червень 2017р. та липень 2017р.;

- пп.16.1.5 п. 16.1 ст. 16, ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України за ненадання посадовими особами в ході документальної позапланової виїзної перевірки документів, які б підтверджували своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків і зборів за перевіряємий період;

- ст.21 та ст.48 Глави ІІІ Кодексу законів про працю України в частині використання праці найманих працівників без належного оформлення трудових відносин;

- пп.14.1.54, пп.14.1.55 п.14.1 ст.14, пп.164.2.1 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп."а" п.171.2 ст.171, пп."а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме, підприємством не утримано податок на доходи фізичних осіб з доходу платників податку у вигляді заробітної плати та договорів підряду в сумі 72518,47 грн.;

- пп.14.1.54, пп.14.1.55 п. 14.1 ст.14, пп.164.2.1 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст. 168, п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження зобов'язання по військовому збору в сумі 6061,96 грн.;

- «Порядок заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку», який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року №111/26556;

- п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого на ФОП - 404130,4 грн. (нараховано ЄСВ на ФОП - 90147,69 грн. та утримано ЄСВ з ФОП - 270,00 грн.) на загальну суму 90417,69 грн.

23 жовтня 2017 року відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення:

№ 0, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 745547 грн. за податковими зобов'язаннями та 186386,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ 0, яким визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 5400 грн.;

№ 0, яким за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1190 грн.;

№ 0, яким за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 170 грн.; № 0, яким за платежем адміністративні штрафи та інші санкції застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 510 грн.;

№ , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, в розмірі 72518,47 грн. за податковим зобов'язанням та 54107,6 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, в розмірі 6061,96 грн. за податковим зобов'язанням та 4518,34 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю- з єдиного внеску в сумі 90417,69 грн.;

рішення № 2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 45208,85 грн.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що відповідачем фактично проведено документальну невиїзну перевірку, що не відповідає виду перевірки, призначеної наказом від 12 вересня 2017 року № 1361, як документальна позапланова виїзна перевірка, а матеріали для проведення перевірки (документи, які підтверджують господарську діяльність позивача, та інших документів, які стали підставою для встановлених порушень) відсутні у позивача, оскільки знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 000006 від 02 лютого 2017 року.

Даючи правову оцінку викладеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Отже, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Як вбачається зі змісту наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області № 1361 від 12 вересня 2017 року та направлень № 1769, № 1770, № 1771, № 1772 від 12 вересня 2017 року, призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Будспец» щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2015 року по 28 серпня 2017 року.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Таким чином, визначальною ознакою документальної виїзної перевірки є її проведення за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Натомість, згідно з п. 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Зі змісту Акта № 528/14/39488116 від 25 вересня 2017 року встановлено, що перевірка проводилась у приміщенні Головного управління ДФС у Чернігівській області.

Під час перевірки використані документи: первинні бухгалтерські та податкові документи, договори, рахунки-фактури, накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми №КБ-3, платіжні доручення, акти перевірки Управління північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, акт перевірки Управління Держпраці у Чернігівській області, інші документи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №00006 від 02 лютого 2017 року, надані для перевірки старшим слідчим ОВС Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Колегія суддів звертає уваги на те, що відповідачем не заперечується проведення податкової перевірки позивача у приміщенні Головного управління ДФС у Чернігівській області з використанням зазначених документів.

Також відповідачем не заперечується, що позивача не повідомляли про проведення документальної невиїзної перевірки у порядку, передбаченим положеннями Податкового кодексу України.

Сторонами не заперечується і той факт, що позивач неодноразово повідомляв відповідача про неможливість проведення виїзної перевірки, оскільки всі матеріали та електронні носії інформації, серед яких й первинні документи господарської діяльності позивача були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова згідно протоколу обшуку від 08 лютого 2017 року, складеного слідчим з ОВС 2-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Чернігівській області Бойко С.Ю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що неможливість проведення виїзної перевірки не може мати наслідком автоматичне проведення контролюючим органом невиїзної документальної перевірки, оскільки для проведення будь-якого виду податкової перевірки необхідне дотримання умов щодо прийняття відповідного наказу та повідомлення суб'єкта перевірки.

Судом першої інстанції встановлено, що зазначених умов щодо проведення документальної невиїзної перевірки відповідачем дотримано не було.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій підприємства є неприйнятними, оскільки неправомірні дії самого податкового органу, які виразились у неповідомленні позивача про проведення такої перевірки, позбавили права підприємство надавати документи та пояснення стосовно своєї господарської діяльності, а також унеможливили здійснити відповідачу дослідження первинної документації платника податку, що призвело до необґрунтованості висновків щодо встановлення податкових правопорушень.

Акт перевірки отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки є неналежним доказом виходячи із положень процесуального принципу допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 16 січня 2018 року у справі №826/442/13-а, від 06 лютого 2018 року у справі №802/1241/17-а, від 22 травня 2018 року у справі №826/5165/17.

Отже, податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу та рішення, прийняті на підставі незаконної перевірки не може вважатись правомірним та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в особі Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області) про проведення перерахунку пенсії.

Згідно з положеннями ст.. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст.. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 06.08.2018

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма