Справа № 810/3706/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Справа № 810/3706/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Файдюка В.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника відповідача Гармаш М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Проксин Плюс»

до Головного управління Державної фіскальної служби

у Київській області

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проксин Плюс» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про:

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Київській області щодо відмови позивачу в реєстрації податкової накладної від 23.12.2016 р. № 16;

- зобов'язання зареєструвати податкову накладну від 23.12.2016 р. № 16 у день її надсилання до ДФС України;

- скасування податкового повідомлення-рішення від 14.07.2017 р. № .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії було закрито у зв'язку з відмовою позивача від таких позовнимх вимог.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року адміністративний позов в іншій частині позовних вимог було задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.07.2017 р. № в частині визначення позивачу штрафу в розмірі 30 000,00 грн., а в задолвенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем порушено строки реєстрації податкових накладних №№ 6, 14, 16, за що його було притягнуто до відповідальності.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягає на дотриманні ним строків подання для реєстрації податкової накладної № 16 та наголошує на тому, що затримка її реєстрації сталася у зв'язку з проведенням технологічних робіт в ЄРПН і що відносно спорів даної категорії вже склалася усталена практика Верховного Суду на користь платників податків.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Проксин Плюс» () є юридичною особою теа перебуває на податковому обліку.

23.12.2016 р. позивачем було складено податкову накладну № 16 на суму ПДВ 300 000,00 грн., граничним терміном реєстрації якої в ЄРПН є 07.01.2018 р.

07.01.2017 р. о 10:07 год. позивач засобами телекомунікаційного зв'язку подав в електронному вигляді до ДФС вказану податкову накладну, яка була доставлена адресату о 13:01 год цього ж дня.

За результатами обробки, податкову накладну від 23.12.2016 р. № 16 не було прийнято та у графі «виявлені помилки» квитанції від 07.01.2018 р., що надійшла до позивача за результатами її обробки, контролюючий орган зазначив, що прийняття документів у період з 07.01.2017 р. по 08.01.2017 р. зупинено у зв'язку з проведенням технологічних робіт.

Після цього, податкову накладну від 23.12.2016 р. № 16 в ЄРПН було зареєстровано контролюючим органом після завершення зазначених технологічних робіт, а саме 08.01.2018 р. за № , що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної.

30.06.2017 р. ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності; своєчасності подання податкової звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з ПДВ; своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН ТОВ «Проксин Плюс», за результатами якої складено акт від 30.06.2017 р. № 1017/10-36-12-03/33341238.

У зазначеному акті перевірки контролюючим органом зафіксовано порушення позивачем вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що полягає у несвоєчасній реєстрації податкових накладних від 16.09.2016 р. № 6, від 21.12.2016 р. № 14, від 23.12.2016 р. № 16 в ЄРПН.

На підставі даного акта перевірки та відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.07.2017 №000305120, яким позивачу визначено штраф у розмірі 30681,58 грн., що складається з:

1) за затримку реєстрації податкової накладної від 16.09.2016 р. № 6 на 5 днів - 44,75 грн.;

2) за затримку реєстрації податкової накладної від 21.12.2016 р. № 14 на 1 день - 636,83 грн.;

3) за затримку реєстрації податкової накладної від 23.12.2016 р. № 16 на 1 день - 30 000,00 грн.

Позивач, вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом у цій справі.

При цьому, у позовній заяві та під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач не заперечував факту порушення ним строків реєстрації податкових накладних від 16.09.2016 р. № 6 та від 21.12.2016 р. № 14 та обґрунтованості визначених податковим повідомленням-рішенням від 14.07.2017 р. № 000305120 штрафних санкцій у розмірі 681,58 грн. (44,75+636,83).

Колегія суддів встановила, що ухвалюючи оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем своєчасно подано до контролюючого органу для реєстрації податкову накладну від 23.12.2016 р. № 16 і відмова ДФС у її реєстрації в день подання не є наслідком винних дій позивача, а сталася через технічні несправності системи ЄРПН.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дійсно порушено строки реєстрації податкових накладних від 16.09.2016 р. № 6 та від 21.12.2016 р. № 14, що не заперечується ним самим.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі - Постанова № 1246).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 201.1, 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

У п.п. 2, 7, 9 Порядку № 1246 передбачено, що внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру.

Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Отже, законодавством визначено обов'язок платників податку здійснити реєстрацію податкової накладної в ЄРПН протягом 15-ти календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань.

Разом з тим, невиконання зазначеного обов'язку з вини платника є підставою для застосування до нього відповідних штрафних санкцій.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було своєчасно подано до ДФС податкову накладну від 23.12.2016 р. № 16, а затримка її реєстрації на один день сталась у зв'язку з проведенням технологічних робіт.

Водночас, проведення технологічних робіт не належить до визначених пунктом 9 Порядку № 1246 причин для відмови у прийнятті податкової накладної до реєстрації і, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано апелянтом, про проведення зазначених технологічних робіт платники податку не попереджались.

Таким чином, несвоєчасна реєстрація податкової накладної від 23.12.2016 р. № 16 відбулась у зв'язку з обставинами, що не залежали від волі позивача.

При цьому, за умови своєчасного надання податкової накладної для реєстрації на платника податків не може бути покладено юридичну відповідальність за технічну неможливість реєстрації податкової накладної, що сталась у зв'язку з проведенням адміністратором ЄРПН будь-яких робіт.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відмова у реєстрації податкової накладної від 23.12.2016 р. № 16 у день її подання позивачем до ДФС не була пов'язана з причинами, зазначеними у п. 9 Порядку № 1246 та/або не була наслідком винних дій позивача, а тому контролюючий орган не мав правових підстав для нарахування позивачу штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію вказаної податкової накладної, що надає підстави для задоволення позову у відповідній частині вимог.

Тож, доводи апелянта щодо порушення позивачем строків реєстрації податкової накладної від 23.12.2016 р. № 16 не ґрунтуються на нормах законодавства та до уваги апеляційним судом не приймаються.

Крім того, апелянт посилається на порушення позивачем й строків реєстрації двох інших податкових накладних №№ 6, 14, але з цього приводу апеляційний суд зазначає, що такі обставини не є спірними, визнані самим позивачем в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції і в задовленні позовних вимог щодо нарахування йому штрафу за порушення строків реєстрації цих накладних судом було відмолено, з чим погоджується й колегія суддів, виходячи з обставин даної справи.

Відтак, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду і апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, та правомірності оскаржуваного рішення в частині нарахування штрафу в розмірі 30 000,00 грн.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 01 серпня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: