Справа № 804/1518/18
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2018 р. справа № 804/1518/18
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є пенсіонером МВС України. Звільнився зі служби з посади старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу управління МВС України на Придніпровській залізниці, спеціальне звання підполковник міліції. Отримує пенсійне забезпечення із 23 жовтня 1999 року. Оформлення пенсії здійснювало ГУ МВС України у Дніпропетровській області, пенсію призначено та нараховується Головним управлінням Пенсійного Фонду в Дніпропетровській області, де знаходиться пенсійна справа. Постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" збільшено грошове забезпечення поліцейських, та 29 грудня 2015 року набрав законної сили Закон України від 23 грудня 2015 року № 900-УПІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей, яким внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме: статтю 63 Закону доповнено новою 3 частиною. Позивач вказує, що Головним управлінням Пенсійного Фонду в Дніпропетровській області не здійснено обов'язки щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі отриманої від ліквідаційної комісії ГУ МВС в Дніпропетровській області довідки для перерахунку його пенсії, проте, позивач вважає, що він, як колишній працівник міліції та пенсіонер органів внутрішніх справ має право на здійснення перерахунку розміру його пенсії у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв'язку із введенням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення встановлених законодавством для поліцейських. Отже, на підставі вищезазначених обставин, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів, тому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року за клопотанням позивача відстрочено сплату судового збору ОСОБА_1 за подання позовної заяви до суду, до ухвалення рішення у справі, відкрито провадження у адміністративній справі, та відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Частиною 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
У встановлений ухвалою суду від 05.03.2018 року строк, а саме, 28.03.2018 року відповідачем подано письмовий відзив на позов, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти позову у повному обсязі, та зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року. Відповідач зазначає, що листом № 4019/02/22-2017 від 22.03.2017 року Міністерство внутрішніх справ України повідомило Пенсійний фонд України про підстави перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ з 01.01.2016 року повідомлено, що повноваження з видачі довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, залишається за ліквідаційними комісіями ГУ МВС (У МВС) в областях та в м. Києві. 29.03.2017 року Головним управлінням було отримано лист Пенсійного фонду України №9493/02-23 від 28.03.2017 року щодо підготування та надання ліквідаційним комісіям списків осіб, які мають право на перерахунок пенсії, проте, листом було повідомлено, що перерахунок та виплату перерахованих пенсій необхідно забезпечити лише після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України. За супровідним листом № 8395/03/04 від 03.04.2017 року Головним управлінням до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області було надано відповідні списки осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України для перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року, як це було передбачено Порядком № 45, та впродовж травня-червня 2017 року до Головного управління поступово було надано довідки про грошове забезпечення, у тому числі і позивача. Відповідач вказує, що користуючись правом перевірки вказаних довідок, наданих пунктом 9 Порядку № 45, Головним управлінням було виявлено помилки в усіх довідках щодо невідповідності середніх розмірів премії, зазначених у довідках, розміру премії, який повинен бути зазначений у відповідності із пунктом 5 Порядку № 45, а саме, премії у довідках були зазначені в середньому розмірі, що фактично виплачені в грудні 2015 року, замість січня 2016 року, тому, Пенсійним фондом України було сформовано потребу в бюджетних коштах, необхідних для проведення перерахунку пенсій та направлено до Міністерства соціальної політики України. Перерахунок пенсій та їх виплата у перерахованому розмірі мала бути забезпечена після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України. За викладених обставин, відповідач наголошує, що його було позбавлено можливості провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, оскільки Головне управління діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, виплату перерахованих пенсій, встановлених законодавством за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року буде здійснено після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, тому, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
02.04.2018 року позивачем було подано відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 зазначає, що ознайомившись із відзивом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вбачається, що право на перерахунок пенсії встановлений чинним законодавством України не заперечується відповідачем, проте, посилання відповідача на відсутність коштів на проведення виплату пенсії в перерахованому розмірі порушує права та інтереси позивача, тому, ОСОБА_1 вважає доводи, викладені у відзиві відповідача необґрунтованими, та просить суд його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Згідно із частиною 2 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Керуючись приписами статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у письмовому відзиві на позов, позицію третьої особи, викладену у поясненнях, дослідивши письмові докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об'єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонер МВС України. Звільнився зі служби з посади старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу Управління МВС України на Придніпровській залізниці, спеціальне звання підполковник міліції. Отримує пенсійне забезпечення з 23 жовтня 1999 року. Оформлення пенсії здійснено ГУ МВС України у Дніпропетровській області, та яким видано посвідчення пенсіонера МВС України. Пенсію призначено та нараховано Головним управлінням Пенсійного Фонду в Дніпропетровській області, де і перебуває пенсійна справа позивача.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" збільшено грошове забезпечення поліцейських.
29 грудня 2015 року набрав законної сили Закон України від 23 грудня 2015 року №900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей (далі - Закон № 900-VIII), яким внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме: статтю 63 останнього Закону доповнено новою третьою частиною такого змісту: "Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських".
Також, відповідно до положень статті 43 частини 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Закон № 900-VIII набрав чинності з 29 грудня 2015 року, тому, перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) має здійснюватися з урахуванням грошового забезпечення, встановленого для поліцейських згідно з Пстановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто, з 01 січня 2016 року.
Судом встановлено, що у відповідності із зазначеними нормами діючого законодавства, МВС України у своєму листі на адресу Пенсійного Фонду України за вих. № 4019/02/22-2017 від 22 березня 2017 року погодилось з вказаним періодом перерахунку пенсій.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі -Порядок № 45).
Механізм перерахунку пенсії, передбачений Порядком № 45 вступив в дію, про що свідчать наступні обставини.
Так, МВС України 03 лютого 2017 року листом за вих. № 1461/05/22-2017 на виконання Закону № 900- VIII та Порядку № 45 до Пенсійного фонду України надіслано повідомлення про підстави перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Окрім цього, МВС України на лист Пенсійного фонду України від 14.02.2017 №4133/02-23 щодо перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) 22 березня 2017 року за вих. № 4019/02/22-2017 направлено підтвердження щодо наявності підстав перерахунку та зазначено, що на даний час повноваження з видачі довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, залишається за ліквідаційними комісії ГУМВС (УМВС) в областях та м. Києві.
Пенсійний фонд України на виконання вимог Порядку № 45 листом від 28.03.2017 року № 9493/02-23 повідомив Головні управління Пенсійного фонду України в областях про підстави для проведення перерахунку пенсій осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на виконання вимог, передбачених Порядком № 45, складено та подано лист за вих. № 8395/03/04 від 03.04.2017 року на адресу Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області до якого подані списки осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) для перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 для підготовки довідок для перерахунку пенсій.
Таким чином, ГУ МВС в особі Ліквідаційної комісії виконано свої обов'язки, передбачені Порядком № 45 щодо надання довідки для перерахунку пенсії позивача, проте, з матеріалів справи вбачається, що не заперечується відповідачем у відзиві на позов, що Головним управлінням Пенсійного Фонду в Дніпропетровській області не здійснено обов'язки щодо останнього етапу механізму Порядку № 45, а саме, не здійснено перерахунок пенсії позивачу на підставі отриманої від Ліквідаційної комісії ГУ МВС в Дніпропетровській області довідки для перерахунку його пенсії.
Отже, суд вважає, що відповідач зобов'язаний на підставі Порядку № 45 та інших правових актів, вказаних вище, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, якому безпідставно було відмовлено у його перерахунку.
Відповідно до норм статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" та практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права, які застосовують суди.
Пенсії та соціальні виплати відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини є власністю в розумінні статті І Першого Протоколу Конвенції.
Згідно статей 19, 22 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, передбачених Конституцією і Законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" внесено зміни та підвищено грошове забезпечення поліцейських.
Відповідно до абзацу другого розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Як зазначено у статті 102 Закону України "Про Національну поліцію", пенсійне забезпечення поліцейських здійснюються також в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позивач, як колишній працівник міліції та пенсіонер органів внутрішніх справ, має право на здійснення перерахунку розміру його пенсії у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв'язку із введенням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення встановлених законодавством для поліцейських.
Станом на 01.01.2016 року грошове забезпечення поліцейських є значно більшим від грошового забезпечення, розмір якого враховувався при визначенні пенсії позивачу. Розмір такого грошового забезпечення встановлений Постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року.
Так, відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року N 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною 2 статті 51 цього Закону.
Відповідно до частини 16 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у разі якщо на момент призначення пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, призначена пенсія підлягає негайному перерахунку.
За правилами пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45), перерахунок раніше призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Згідно положень частини 3 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016 року.
Аналогічна правова позиція викладена в Рішенні Верховного Суду від 15.02.2018 по зразковій справі № Пз/9901/8/18 (820/6514/17), а відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Судом встановлено, що уповноважений орган повідомив Пенсійний фонд України про наявні підстави для перерахунку пенсії позивача, як колишнього співробітника органів внутрішніх справ України, але відповідний перерахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено не було, що є протиправною бездіяльністю.
Посилання відповідача на відсутність виділених з Державного бюджету коштів як на причину невиконання покладеного на нього обов'язку по проведенню перерахунку та виплати пенсії суд розцінює критично, враховуючи, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року), в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.
Слід зазначити, що Конституційний Суд України в Рішенні від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 ) у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей, що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду не понесені судові витрати, та враховуючи, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року за клопотанням позивача було відстрочено сплату судового збору ОСОБА_1 за подання позовної заяви до суду, до ухвалення рішення у справі, суд не вирішує питання щодо його повернення.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 139, 246 - 247, 249, 255, 263, 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії за вихідним № 19/781 від 22.05.2017 року, підготовленої Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, відповідно до Порядку № 45 та згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв'язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".
Копію рішення направити всім сторонам по справі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський