Справа № 635/1940/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шинкарчук Я.А.

30 липня 2018 р. Справа № 635/1940/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Курило Л.В.,

суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Патової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27.03.2018 р. (повний текст складено 06.04.18 р.) по справі № 635/1940/17

за позовом ОСОБА_1

до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області , треті особи : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 -

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 (ділі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області (далі - відповідач), треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив визнати противоправним та скасувати рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 21 лютого 2017 року ХІV сесії VІІ скликання "Про приведення у відповідність нумерації домоволодінь гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2".

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27.03.2018р. відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Представник третьої особи надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Представники позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Треті особи та представник третіх осіб у судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. В надісланій до суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20.10.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області із заявою, в якій просив остаточно вирішити питання нумерації домоволодіння гр. ОСОБА_2 (т.2 а.с. 68).

Як убачається із матеріалів справи, до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області звернувся ОСОБА_2 із заявами від 02.06.2015 р. та від 02.11.2016 р., в яких просив привести у відповідність поштові та юридичні адреси по АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 54).

Рішенням Виконавчого комітету Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 21.11.2016р. "Про приведення у відповідність нумерації домоволодінь по АДРЕСА_2", ініційовано вихід на місцевість адміністративної комісії виконавчого комітету спільно з депутатською постійною комісією з питань агропромислового комплексу, комунального господарства, зв'язку, транспорту, екології та земельних відносин з метою приведення у відповідність нумерації домоволодінь по АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 64).

Із протоколу №4 Спільного засідання постійної комісії з питань агропромислового комплексу, комунального господарства, зв'язку, транспорту, екології та земельних відносин та адміністративної комісії виконавчого комітету Коротичанської селищної ради від 07.02.2017р. вбачається, що в п. 2 вказаного протоколу рекомендовано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернутись до суду з питання вирішення спору щодо приналежності АДРЕСА_2 (а.с. 51-54).

Рішенням Коритичанської селищної ради Харківського району Харківської області ХІV сесії VІІ скликання від 21 лютого 2017 р. "Про приведення у відповідність нумерації домоволодінь гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2" присвоєно домоволодінню ОСОБА_2 адресу: АДРЕСА_2, а домоволодінню ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 4).

Не погоджуючись з рішенням Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 21 лютого 2017 року, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та правомірність оскаржуваного рішення.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з преамбулою Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР ) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

За приписами частини 1 статті 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону № 280/97-ВР, правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

В силу приписів статті 25 Закону № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п. 41 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як прийняття рішень з питань адміністративно територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 1 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Під час розгляду справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області № 127 від 12.11.2013 р. визнано за домоволодінням, що належить гр. ОСОБА_1- поштому адресу: АДРЕСА_2 ( т.1 а.с.145). На час виникнення спірних правовідносин вищевказане рішення в порядку, встановленому законом, не було оскаржене.

Відповідно до Додатку до рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області І-й етап ІІ сесії VІІ скликання від 17.12.2015 р." Про перейменування вулиць, провулків, в'їздів населених пунктів Коротичанської селищної ради" перейменовано АДРЕСА_2 - на АДРЕСА_2 ( т.1 а.с.3).

Судова колегія зауважує, що ОСОБА_1 в своїй заяві від 20.10.2016 р. просив вирішити питання нумерації домоволодіння гр. ОСОБА_2 та не порушував питання щодо присвоєння його домоволодінню іншого порядкового номеру, доказів на спростування вказаних обставин відповідачем до суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вимоги якої відповідачем не виконано.

Відповідач, який є суб'єкт владних повноважень, на виконання вищевказаних приписів, свою правову позицію не довів, належних письмових доказів щодо правомірності свого рішення в частині присвоєння домоволодінню гр. ОСОБА_1 адреси - АДРЕСА_3- не надав.

У зв'язку з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача в частині присвоєння домоволодінню ОСОБА_1 адреси- АДРЕСА_3 не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та прийняте без врахування усіх фактичних обставин, з порушенням прав та інтересів позивача.

Що стосується аргументів, викладених представником третьої особи у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що рішенням Коротичанської селищної ради від 21.02.2017р. не порушуються права позивача, вказане рішення не позбавляє його ані землі, ані домоволодіння, а лише впливає на упорядкування нумерації, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки за змістом ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування п.1 рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області ХІV сесії VІІ скликання від 21.02.2017р. щодо присвоєння домоволодінню гр. ОСОБА_1 адреси: АДРЕСА_3.

Що стосується оскарження рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 21 лютого 2017 року ХІV сесії VІІ скликання в частині присвоєння домоволодінню ОСОБА_2 адреси - АДРЕСА_2, колегія суддів зазначає наступне.

Обов'язковою умовою надання правового захисту є наявність відповідно порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.1 ст. 2 КАС України).

Частиною 1 статті 5 КАС України встановлено право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту &?у;...&gр;.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

З оспорюваного рішення в частині присвоєння домоволодінню ОСОБА_2 адресу АДРЕСА_2 вбачається, що воно стосується лише ОСОБА_2

Позивач не надав переконливих аргументів і доказів на підтвердження порушень безпосередньо його прав та законних інтересів оскаржуваним рішенням в частині присвоєння домоволодінню гр. ОСОБА_2 адреси: АДРЕСА_2.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27.03.2018 по справі № 635/1940/17 скасувати.

Прийняти постанову, якою визнати протиправним та скасувати п.1 рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області ХІV сесії VІІ скликання від 21.02.2017р. в частині присвоєння домоволодінню гр. ОСОБА_1 адреси: АДРЕСА_3.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коротичанської селищної ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 800,00 грн. (вісімсот грн.)

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова
Постанова складена в повному обсязі 03.08.18 р.