Справа № 826/10316/15
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу)апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любов Олександрівни про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любов Олександрівни при розгляді вимог щодо відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1 та визнання договору банківського рахунку від 26 травня 2014 року № 8241 та договору банківського вкладу від 12 червня 2014 року № 06/1288-2014 нікчемними.

2) зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіну Любов Олександрівну включити ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно визнав договори банківського вкладу від 26.05.2014 № 8241 та від 12.06.2014 № 06/1288-2014 нікчемними, що стало підставою для протиправного невключення позивача до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2018 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов - задовольнити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що позивачем внесено кошти через касу банку 12.06.2014, тобто до запровадження тимчасової адміністрації цього банку у відповідності до Постанови Національного банку України №365 від 17.06.2014.

Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів про визнання нікчемним правочину, не надано доказів, які б свідчили, що правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини.

Також, апелянт вказує на те, що на момент укладення оспорюваних правочинів він не був обізнаний про фінансовий стан ПАТ «Старокиївський банк», про внутрішні проводки банку, тому він не може нести негативні наслідки шляхом позбавлення його права власності на грошові кошти.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 26.05.2014 між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський банк» (далі «Банк») та ОСОБА_3 (далі - «Клієнт») укладено договір банківського рахунку №8241, відповідно до якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок НОМЕР_2 9а.с. 9).

Крім того, 12.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський банк» та ОСОБА_3 (далі - «Клієнт») укладено договір банківського вкладу №06/1288-2014, відповідно до якого йому відкрито вкладний (строковий) рахунок у гривні у розмірі 180 000 грн. Позивачем було внесено грошові кошти у розмірі 180 000 грн через касу ПАТ «Старокиївський банк», що підтверджується квитанцією № 67110 від 12.06.2014 (а.с. 10-11).

Датою внесення вкладу є 12.06.2014, датою повернення вкладу - 19.06.2014. Процентна ставка за вкладом складає 0,5% річних.

19 червня 2014 року Банк за згодою Клієнта закрив рахунок НОМЕР_2 та перерахував вклад за договором банківського вкладу №06/1288-2014 від 12.06.2014 на поточний рахунок Клієнта НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «Старокиївський банк» відповідно до договору банківського рахунку №8241 від 26.05.2014. Також були перераховані й відсотки по вищевказаному договору банківського вкладу на поточний рахунок Клієнта в розмірі 29 грн 59 коп. (а.с. 12).

Відповідно до банківської виписки станом на 11.09.2014 залишок коштів на рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_2 становить 180029 грн 59 коп. (а.с. 12).

Разом з тим, постановою Національного банку України № 276/БТ від 12.05.2014 ПАТ «Старокиївський банк» було віднесено до категорії проблемних та було введено обмеження, в тому числі щодо залучення вкладів (а.с. 30-31).

17 червня 2014 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №365 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних» (а.с. 32).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 50 від 17.06.2014 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18.06.2014 по 18.09.2014 та призначено Уповноваженою особою Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О. (а.с. 34).

Постановою Правління Національною банку України № 563 від 11.09.2014 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» (а.с. 35).

На виконання даної постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 92 від 17.09.2014 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» (а.с. 36).

Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» з 18.09.2014 Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку призначено строком на один рік з 18.09.2014 по 18.09.2015 включно призначено Пантіну Л.О.

Починаючи з липня 2014 року, ОСОБА_3 неодноразово звертався до працівників Банку для отримання інформації щодо повернення коштів, але йому не надавали офіційної інформації щодо строку повернення.

Лише в вересні, представники ПАТ «Старокиївський банк» порекомендували звернутись до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Користуючись порадою працівників банку, 30.09.2014 ОСОБА_3 звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою (вх. №480/09-01) про термінове повернення коштів з поточного рахунку НОМЕР_2 в ПАТ «Старокиївський банк».

07 листопада 2014 року Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіна Л.О. листом-відповіддю №660/09-02 повідомила ОСОБА_3 про те, що правочини, в тому числі договір банківського рахунку від 26.05.2014 №8241 та договір банківського вкладу від 12.06.2014 № 06/1288-2014, операції з внесення грошових коштів по рахункам, відкритим на виконання вказаних договорів, Банком визнані нікчемними відповідно до вимог частин другої та третьої Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 13).

18 березня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Старокиївський банк» з вимогою про повернення коштів (вх. №3818/08-01), в якій-вимагав повернути йому в семиденний строк з моменту отримання даної вимоги грошові кошти в розмірі 180029 грн 59 коп. в повному обсязі за договором банківського рахунку №8241 від 26.05.2014 (а.с. 14-15).

Листом від 17.04.2015 № 2873/09-02 Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіна Л.О. повторно підтвердила, що договір банківського рахунку від 26.05.2014 №8241 та договір банківського вкладу від 12.06.2014 № 06/1288-2014 Банком визнано нікчемними (а.с. 16).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач уклав договори банківського рахунку від 12.06.2014 № 06/1288-2014 та від 29.05.2014 № 8241 в той час, коли постановою Національного банку України № 276/БТ від 12.05.2014 ПАТ «Старокиївський банк» було віднесено до категорії проблемних та було введено обмеження, в тому числі щодо залучення вкладів.

Оскільки Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» не включаючи позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, діяла у межах та у спосіб наданих йому повноважень, тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, та відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Згідно з положеннями статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

При цьому, вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 4, частини першої статті 26, частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку фінансових послуг.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом статті 12 Закону №4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Фонд не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону №4452-VI Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу викладених норм вбачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням обставини, передбаченої частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI.

Повноваження уповноваженої особи Фонду передбачені статтею 37 Закону № 4452-VI.

Згідно з частинами першою та другою зазначеної норми Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку (частини друга і третя статті 37 Закону №4452-VI).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно частини першої ст.28 Закону №4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Отже, передбачені Законом № 4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.

За правилами частини другої ст. 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини третьої ст. 38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Уповноважена особа, встановивши обставини, передбачені частиною третьою ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», має право не включити фізичну особу до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами посилаючись на нікчемність договору банківського вкладу.

Натомість, вкладник, договір із яким Уповноважена особа вважає нікчемним, може захистити свої права, які випливають із договору банківського вкладу, шляхом пред'явлення позову про визнання протиправними дій Уповноваженої особи, вчинених у зв'язку з визнанням відповідного договору нікчемним.

У такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення.

Такий же підхід до вирішення адміністративних спорів, пов'язаних із застосуванням наслідків нікчемності правочину, викладений у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2008 року (реєстраційний номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 2182152).

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду.

Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що право позивача може бути захищене шляхом визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині не включення позивача.

Таким чином, під час розгляду та вирішення даної справи необхідно перевірити обґрунтованість висновку Уповноваженої особи про нікчемність договору банківського рахунку від 26.05.2014 №8241 та договору банківського вкладу від 12.06.2014 № 06/1288-2014, операцій з внесення грошових коштів по рахункам, відкритих на виконання вказаних договорів.

Як свідчать матеріали справи, постановою Національного банку України №275/БТ від 12 травня 2014 року ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів та запроваджено з дня прийняття постанови відповідні обмеження, зокрема: на здійснення залучення вкладів (депозитів) коштів від фізичних осіб у національній та іноземній валютах у межах сукупної заборгованості перед фізичними особами, що виникла на кінець дня дати прийняття цієї постанови (а.с. 30-31).

Тобто, з дня прийняття постанови НБУ про віднесення банку до категорії проблемних, тобто з 12 травня 2014 року, були запроваджені обмеження стосовно залучення вкладів коштів від фізичних осіб.

26 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський банк» (далі «Банк») та ОСОБА_3 (далі - «Клієнт») укладено договір банківського рахунку №8241, відповідно до якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок НОМЕР_2 (а.с. 9).

Крім того, 12.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський банк» та ОСОБА_3 (далі - «Клієнт») укладено договір банківського вкладу №06/1288-2014, відповідно до якого йому відкрито вкладний (строковий) рахунок у гривні у розмірі 180 000 грн. Позивачем було внесено грошові кошти у розмірі 180 000 грн через касу ПАТ «Старокиївський банк», що підтверджується квитанцією № 67110 від 12.06.2014 (а.с. 10-11).

У подальшому, Наказом №23 від 24 червня 2014 року Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» прийнято рішення про здійснення в банку перевірки договорів, укладених протягом 1 року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим частини другої ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для чого утворено комісію (а.с. 37).

Рішенням комісії з перевірки договорів, відповідно до протоколу від 29 серпня 2014 року, надано на затвердження уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» перелік нікчемних договорів та інших правочинів, виявлених за результатами перевірки. (а.с. 38)

З виписки з протоколу засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2014 року №182/1 вбачається, що вирішено підтримати пропозицію Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни щодо тимчасового блокування виплати грошових коштів за рахунками фізичних осіб - вкладників згідно переліку, наведеному у листі від 11 серпня 2014 року №2051/01-02 (а.с. 48-54).

29 серпня 2014 року наказом тимчасової адміністрації ПАТ «Старокиївський Банк» №61 зупинено перерахування/виплати за транзакціями і правочинами згідно переліку. Визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до цього наказу.

До вказаного переліку включено і договір банківського рахунку від 26 травня 2014 року № 8241 та договір банківського вкладу від 12 червня 2014 року № 06/1288-2014, укладений між ПАТ «Старокиївський Банк» та позивачем (а.с. 57-58).

Відтак, підставою для віднесення спірних правочинів до категорії нікчемних є те, що на момент укладення договору банківського рахунку та перерахування на цей рахунок коштів банк уже не міг виконати взятих на себе зобов'язань щодо повернення коштів позивачу і, тим більше, щодо виплати відсотків за договором банківського вкладу, оскільки фінансовий стан банку вже не мав таких можливостей.

Як вже зазначалось, у відповідності до частини другої ст. 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зазначена норма права визначає коло правочинів, які Уповноважена особа зобов'язана перевірити на предмет наявності ознак нікчемності.

Згідно з частиною першою ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Під час вирішення справи № 826/1476/15 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку про те, що здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що операція з перерахування коштів на рахунок позивача не належить до правочинів, передбачених частиною другою ст. 38 Закону №4452-VI, які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет нікчемності.

Також, колегія суддів враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, про те, що перелік передбачених частиною третьою ст. 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» у своєму рішенні не визначено конкретної підстави нікчемності правочину, що передбачені у частині третій ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не наведено підстав для визнання нікчемними операцій з внесення позивачем грошових коштів на поточний рахунок, відкритий у ПАТ «Старокиївський банк» за договором банківського рахунку не надано доказів, які б свідчили, що зазначені операції є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Колегія суддів звертає увагу, що договір банківського рахунку від 26 травня 2014 року № 8241 та договір банківського вкладу від 12 червня 2014 року № 06/1288-2014 не передбачали обов'язку банку здійснити платіж чи передати інше майно з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

З матеріалів справи вбачається, що кошти у сумі 180000 грн були внесені на вкладний (депозитний) рахунок, відкритий на ім'я позивача 12 червня 2014 року відповідно до квитанції № 67110 від 12 червня 2014 року (а.с. 11).

При цьому, посилання відповідача на порушення вимог договору у зв'язку з відсутністю свідоцтва про відкриття рахунку судом не приймаються, оскільки зазначені посилання не спростовують належних та допустимих доказів щодо внесення позивачем готівки на поточний рахунок.

Твердження відповідача про те, що внесення позивачем коштів на поточний рахунок відбувалось з одночасним зняттям коштів іншою фізичною особою - власником великого рахунку, без фактичного зняття та внесення грошових коштів, а лише з відображенням в системі автоматизації банку фіктивних операцій, оскільки в касі ПАТ «Старокиївський банк» були відсутні грошові кошти, колегія суддів не бере до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів того, що у касі відділення №1 ПАТ «Старокиївський банк» станом 12 червня 2014 року були відсутні грошові кошти у відповідній сумі, відповідачем, ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні при апеляційному перегляді справи, надано не було.

Разом з тим, правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Доказів визнання у встановленому законом порядку недійсним договору банківського рахунку від 26 травня 2014 року № 8241 та договір банківського вкладу від 12 червня 2014 року № 06/1288-2014 відповідач не надав.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що в Уповноваженої особи були відсутні підстави для не включення даних про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу та банківського рахунку з підстав його нікчемності чи недійсності.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любов Олександрівни щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині не включення ОСОБА_3, оскільки це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, оскільки спосіб захисту, обраний позивачем, є недостатнім.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіну Любов Олександрівну включити ОСОБА_5, в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, слід зазначити наступне.

Так, положення п. 1 частини другої ст. 27 Закону №4452-VI передбачають складення переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

За таких обставин колегія суддів вважає, що належним способом захисту права позивача є зобов'язання відповідача включити інформацію про ОСОБА_5, до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню згідно з договором банківського рахунку від 26 травня 2014 року № 8241 та договором банківського вкладу від 12 червня 2014 року № 06/1288-2014.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2018 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любов Олександрівни про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любов Олександрівни щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині не включення ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіну Любов Олександрівну включити інформацію про ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню згідно з договором банківського рахунку від 26 травня 2014 року № 8241 та договором банківського вкладу від 12 червня 2014 року № 06/1288-2014.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено: 09 липня 2018 року.