Справа № 542/488/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Афанасьєва Ю.О.

30 липня 2018 р. Справа № 542/488/18

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Гуцала М.І. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Коробки Сергія Володимировича на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Коробки Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В с т а н о в и л а:

18.04.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову поліцейського роти № 1 УПП у м. Кременчуці ДПП сержанта поліції Коробки С.В. (подалі - інспектор поліції, відповідач) ВР № 041743 від 05.04.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (подалі - Постанова).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.04.2018 року інспектором поліції винесено оскаржувану Постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за керування транспортним засобом у якого у світлу пору доби, поза межами населеного пункту, при зміні напрямку руху, не було увімкнене ближнє світло фар.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, проігнорований порядок розгляду справи, оскільки відповідачем не надано доказів начебто скоєного ним правопорушення, не вирішенні клопотання, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Крім того, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з увімкненим ближнім світлом фар.

У відзиві на позов інспектор поліції вказує, що позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_2 допустив порушення вимог дорожнього руху, а саме: 05.04.2018 року він, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_2, на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія 28 км, у якого у світлу пору доби поза межами населеного пункту, при зміні напрямку руху не було увімкнене ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Тобто, встановлено два види порушень: порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами та порушення правил користування попереджувальними сигналами про початок руху чи зміні його напрямку.

Заперечує, що ним порушений порядок розгляду справи. Він діяв відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», КУпАП, Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення з'ясовані всі фактичні обставини, враховані пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка ОСОБА_3, встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та прийнято правомірне рішення про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.06.2018 року (рішення виготовлено 12.06.2018 року) адміністративний позов шаповала Р.М. задоволений наступним чином: скасовано постанову серії ВР №041743 від 05.04.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрито.

Рішення суду вмотивовано висновком про те, що нормами чинного законодавства працівники Національної поліції України наділені правом розглядати справу про адміністративне правопорушення (у випадках передбачених чинним законодавством) на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу.

Разом з тим, оскільки об'єктивно зафіксованих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, відповідачем не надано, крім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та відеозапису, яким факт скоєння правопорушення не зафіксований, й який є неналежним доказом у справі, як й рапорт поліцейського, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі інспектор поліції просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції при винесенні рішення порушив норми матеріального та процесуального права, і як наслідок, судове рішення є незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції зазначив, що згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, суб'єкт владних повноважень (чи суд) встановлює наявність складу адміністративного правопорушення (проступку),

При цьому, судом першої інстанції при постановленні рішення по справі не враховано та прийнято до уваги, що рішення про наявність складу адміністративного правопорушення та, як наслідок, притягнення особи до адміністративної відповідальності приймається суб'єктом владних повноважень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та з'ясування фактичних обставин справи.

Позивач оскаржував порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови. Доводи позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи не відповідають дійсності, спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери працівника поліції, та мають судом оцінюватись критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Пояснення, надані водієм на місці розгляду справи, свідчили про те, що в порушення вимог п.п. 2.3 «б» ПДР, водій під час руху не був уважним та не стежив за технічним станом транспортного засобу. Усні пояснення позивача не спростовували факту вчиненого правопорушення та були направлені на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Жодних доказів, в порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання Правил дорожнього руху позивач на місці розгляду справи не надав. Водієві повідомлено про розгляд справи а також роз'яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення з'ясовано всі фактичні обставини, враховано пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка ОСОБА_3 (які згідно ст. 251 КУпАП є належними доказами по справі), встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанову оголошено в присутності водія негайно після розгляду справи, від отримання її копії останній відмовився.

Надані в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_5, з приводу дотримання позивачем Правил дорожнього руху, не можуть бути прийняті судом як достовірний та достатній доказ, оскільки свідок під час руху транспортного засобу знаходилась в автомобілі позивача в якості пасажира, а отже не може стверджувати, що під час руху на транспортному засобі горіли фари ближнього світла.

При прийнятті рішення по справі суд першої інстанції помилково прийшов висновку, що відеозапис не є належним доказом по справі, оскільки в оскаржуваній постанові не вказано технічний прилад, яким він був зафіксований. Відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, доданий до відзиву на адміністративний позов, є доказом правомірності дій працівників поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та дотримання посадовою особою порядку розгляду справи, встановленого ст. 279 КУпАП.

Поряд з цим, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Відповідно до висновків Верховного суду, викладених у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача ОСОБА_2 не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга інспектора поліції задоволенню не підлягає, а судове рішення слід залишити без змін, з наступних підстав.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом установлено, що 05.04.2018 року інспектором поліції винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу /а.с. 9/.

Інспектором поліції установлено, що водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_2, у якого у світлу пору доби поза межами населеного пункту, при зміні напрямку руху не було увімкнене ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

Частиною другою статті 122 КУпАП визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно п. 9.8 Правил дорожнього руху України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Пунктом 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст. 283 КУпАП).

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Як убачається із тексту Постанови (а.с. 9) інспектор поліції в порушення вимог ст. 283 КУпАП не зазначив в Постанові технічний засіб, яким ним було здійснено фото або відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Колегія суддів зауважує, що оскаржувана Постанова є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач у справі не довів належними доказами обґрунтованість прийнятої ним Постанови, тобто факту скоєння позивача правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також факту дотримання ним законодавчо встановленої процедури розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів надає критичну оцінку рапорту інспектора Заікіна М.М., оскільки в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_2, інспектором поліції Коробкою С.В. інспектор Заікін М.М. не допитувався в якості свідка.

Згідно із ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, що розпочато по відношенню до ОСОБА_2 у зв'язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу скаргою поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Коробки Сергія Володимировича залишити без задоволення, а на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 червня 2018 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.О. Донець
Постанова виготовлена та підписана 30 липня 2018 року.