Справа № 826/10811/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року

Київ

справа №826/10811/16

адміністративне провадження №К/9901/29941/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

за участю секретаря - Калініна О.С.

представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_2

представник відповідача - Перепелюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2017 (суддя - Кузьменко В.А.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 (судді - Федотов І.В., Губська Л.В., Літвіна Н.М.)

у справі №826/10811/16

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі ДПІ) від 22.02.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про помилковість висновків ДПІ про порушення позивачем вимог Податкового Кодексу України при визначенні розміру податкових зобов'язань за наслідками його господарської діяльності.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017, позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22 лютого 2016 року №;

- присуджено на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890 грн.

Не погодившись з судовими рішеннями ДПІ звернулась з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити у задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову невірно оцінивши обставини справи та неправильно застосувавши норми матеріального права, що регламентують спірні правовідносини.

У своєму відзиві на касаційну скаргу позивач вважає судові рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору від 15.02.2013 ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 корпоративні права учасника (частку 33% статутного капіталу) ТОВ «Столичний берег» за 10 230 000 грн.

14.02.2014 ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 корпоративні права учасника (частку 29,99% статутного капіталу) ТОВ «Столичний берег» за 9 296 900 грн.

Таким чином, позивачем укладено дві окремі цивільно-правові угоди щодо корпоративних прав відносно ТОВ «Столичний берег», а саме:

- договір від 15.02.2013, щодо придбання за 10 230 000 грн. 33% статутного капіталу ТОВ «Столичний берег»;

- договір від 14.02.2013, по якому ОСОБА_4 отримав дохід в розмірі 9 296 900грн. від продажу 29,99% статутного капіталу ТОВ «Столичний берег»;

У квітні 2014 року позивач подав до ДПІ декларацію про майновий стан і доходи, отримані за 2014 рік, зазначивши при цьому у додатку 3 "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з інвестиційними активами" суму доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу у розмірі 9 296 900 грн. та суму витрат на придбання інвестиційного активу в сумі 10 230 000 грн., в зв'язку з чим фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами складає "-" 933 100,00 грн.

За наслідками документальної позапланової документальної невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти зарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків фізичною особою ОСОБА_4, ДПІ складено акт від 28.01.2016, в якому викладено висновки контролюючого органу про наявність в діяльності позивача порушень підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 та пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 580 229, 4 грн.

На цій підставі відповідачем 22.02.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення № яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на суму 1 975 286, 75 грн., з яких 1 580 229, 4 грн. - податкове зобов'язання, 395 057, 35 - штрафні (фінансові) санкції.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ДПІ мотивує тим, що позивач не надав контролюючому органу документально підтвердженої інформації щодо витрат, понесених на придбання ним корпоративних прав ТОВ «Столичний берег», відтак відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_4 протиправно не включив до складу загального оподаткованого доходу інвестиційний прибуток, отриманий від проведення операцій з корпоративними правами.

Питання оподаткування доходів фізичних осіб внормовано положеннями Розділу ІV Податкового Кодексу України.

Відповідно до підпункту 163.1.1. статті 163 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, а згідно з пунктом 164.1. статті 164 цього Кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, тобто будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 164.2.9. статті 164 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Матеріалами справи, в тому числі і доказами наданими самим позивачем, встановлено, що за наслідками укладеного зі ОСОБА_5 договору від 14.02.2014 позивач отримав за продаж 29, 99% статутного капіталу ТОВ «Столичний берег» 9 296 900 грн.

У своїй податковій декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік позивач відобразив отриманий від продажу вищевказаної частки статутного капіталу ТОВ «Столичний берег» дохід в сумі 9 296 900 грн., проте зазначив, що на придбання інвестиційного активу він витратив 10 230 000 грн.

Судами попередніх інстанцій не надано оцінку тій обставині, що позивач поніс витрати за придбання 33% статутного капіталу ТОВ «Столичний берег» у 2013 році, а дохід за продаж 29,99% статутного капіталу ТОВ «Столичний берег» отримав у 2014 році.

При цьому матеріали справи не містять жодної інформації щодо стану такого господарського товариства як ТОВ «Столичний берег», розміру його статутного капіталу, наявності у ОСОБА_4 та у ОСОБА_5 корпоративних прав цього товариства, змісту цих прав, наявності у зазначених осіб можливості розпоряджатися корпоративними правами, інформації про те, чи відбувались у відповідності до діючого на час укладення угод законодавства зміни до статуту, пов'язані із зміною складу учасників господарського товариства, тощо.

З огляду на це, колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку про те, що судами попередніх інстанцій зроблено передчасний висновок про обґрунтованість адміністративного позову, не забезпечено повного і всебічно з'ясування обставин в адміністративній справі, не вжито визначених законом заходів для з'ясування всіх обставин справи, у тому числі, щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд.

Частиною 1 статті 353 КАС України обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 344, 349, 353, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер