Справа № 162/346/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/5873/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Гулида Р.М.,

з участю секретаря судового засідання - Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шпака Василя Дмитровича на рішення Любешівського районного суду Волинської обл. від 14.06.2018р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шпака Василя Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Гладіч Н.І.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16 год. 00 хв. 14.06.2018р. смт.Любешів Волинської обл.),-

В С Т А Н О В И В:

21.05.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 531275 від 07.05.2018р. (а.с.1-2).

Рішенням Любешівського районного суду Волинської обл. від 14.06.2018р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шпака В.Д. серії АР № 531275 від 07.05.2018р. відносно ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення; провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.35-36).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив Старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Шпак В.Д., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.41-45).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що під час вирішення спору судом не враховано посадову інструкцію позивача як начальника дорожньо-ремонтного пункту /ДРП/ № 17 філії «Маневицька ДЕД» від 13.11.2017р., якою на начальника ДРП покладено обов'язки по забезпеченню виконанню робіт з поточного ремонту та експлуатаційному утриманню автомобільних доріг загального користування.

Також дії відповідача щодо винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідали вимогам Закону України «Про Національну поліцію», Кодексу про адміністративні правопорушення /КУпАП/ та Правилам дорожнього руху.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови серії АР № 531275 від 07.05.2018р., винесеної Старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шпаком В.Д., о 12 год. 40 хв. 07.05.2018р., позивач, будучи відповідальною (посадовою) особою, порушив правила, норми, стандарти, що стосуються безпеки дорожнього руху на автодорозі Р-14 Луцьк-Маневичі-Дольськ, чим не дотримався вимог ДСТУ 3587-97. «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану».

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. (а.с.3).

До вказаної постанови долучено Акт обстеження автомобільної дороги від 16-20.04.2018р. (а.с.30-31).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем порушення правил, норм, стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, відповідачем не доведений, оскільки належних та допустимих доказів не представлено. Під час винесення спірної постанови відповідачем не враховані приписи Закону України «Про автомобільні дороги». Також позивач не є тією посадовою особою, яка відповідає за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг і несе адміністративну відповідальність за стан автомобільних доріг, через що він не суб'єктом відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП.

Колегія суддів вважає, що правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КупАП є відсутніми, при цьому враховує наступне.

Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Частиною 1 ст.140 КУпАП встановлено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб'єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 коментованої статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Згідно Посадової інструкції начальника дорожньо-ремонтного пункту (ДРП)-17 (№ 10 від 03.11.2014р.) начальник ДРП є посадовою особою філії «Маневицьке ДЕД» ДП Волинського облавтодора (п.1 розділу І); до завдань та обов'язків начальника ДРП віднесено, зокрема: забезпечення виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування згідно із завданням замовника (п.2 розділу ІІ), здійснення поточного нагляду за дорогами, дорожніми спорудами та смугою відводу в строки та періодичністю, визначеними ДСТУ 3587-97. «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги», документування результатів огляду (п.10 розділу ІІ); виявлення дефектів та визначення обсягів робіт по їх усуненню в процесі нагляду, організація їх ліквідації в строки і обсягах за погодженням із замовником (п.11 розділу ІІ); складення місячних актів дефектів по результатах наглядових обстежень і передача їх керівництву філій для узгодження із замовником (п.12 розділу ІІ).

Згідно розділу IV інструкції начальник ДРП несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх посадових обов'язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, в межах, визначених чинним законодавством України (а.с.7-9).

Тобто, з посадової інструкції начальник ДРП філії вбачається, що позивач на виконання покладених завдань і обов'язків уповноважений здійснювати контроль за експлуатаційним станом шляхів, штучних споруд, залізничних переїздів, згідно з технічними правилами ремонту та утримання, що знаходяться на обслуговуванні філії.

Тому, у зв'язку з утворенням значної ямковості, відсутності дорожніх знаків, сигнальних стовпчиків, знищенням розмітки пішохідних переходів, що загрожує безпеці дорожнього руху, начальник ДРП філії мав виявити такі дефекти, визначити обсяги робіт по їх усуненню, організувати їх ліквідацію, скласти місячні акти дефектів і передати їх керівництву філії для узгодження із замовником.

Відповідно до ст.10 Закону України № 2862-IV від 08.09.2005р. «Про автомобільні дороги» державним управлінням автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України.

Статтею 11 цього Закону визначені обов'язки органу державного управління автомобільними дорогами загального користування, а саме: розробка пропозицій щодо фінансування та здійснення контролю за цільовим використанням бюджетних коштів; організація, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг.

Згідно з п.1 ч.3 ст.12 Закону України № 3353-XII від 30.06.1993р. «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Колегія суддів враховує, що на виконання покладених державою функцій, з метою забезпечення економічних інтересів та задоволення потреб держави та населення в удосконаленні та розвитку автомобільних доріг загального користування у сфері дорожнього руху, зокрема щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, було створено філію «Маневицька дорожньо-експлуатаційна дільниця», як відокремлений структурний підрозділ ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Начальник ДРП, як посадова особа філії, на виконання покладених на нього обов'язків, закріплених в посадовій інструкції, має вчиняти дії по здійсненню поточного нагляду за дорогами, дорожніми спорудами та смугою відводу в строки та періодичністю, визначеними ДСТУ 3587-97. «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги», по документуванню результатів огляду; по виявленню дефектів та визначенню обсягів робіт по їх усуненню в процесі нагляду, організацію їх ліквідації в строки і обсягах за погодженням із замовником; по складенню місячних актів дефектів по результатах наглядових обстежень і передачу їх керівництву філій для узгодження із замовником.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що позивач не є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду від 31.01.2018р. у справі № 703/1262/15-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Разом з тим, в частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, спірна постанова серії АР № 531275 від 07.05.2018р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Статтею 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Вказана норма є бланкетною, оскільки правила, норми і стандарти при утриманні автомобільних доріг і вулиць не визначені КУпАП.

Бланкетна диспозиція адміністративно-правової норми лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху передбачені ДСТУ 3587-97. «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану».

Згідно приписів ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Разом з тим, постанова серії АР № 531275 від 07.05.2018р. носить поверхневий і загальний характер, оскільки в ній не вказану конкретну посаду та місце праці позивача; не зазначено, в чому саме полягали протиправні дії позивача, які конкретні порушення правил, норм та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху (в тому числі ДСТУ 3587-97), допущені позивачем, на яких ділянках дороги мали місце такі порушення тощо.

Винесена відповідачем постанова містить покликання на Акт обстеження автомобільних доріг державного значення від 16-20.04.2018р. (а.с.30-31).

Згідно цього Акту на автомобільній дорозі Р-14 Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-Дольськ на ділянці філії «Маневицька ДЕД» (км 32+000 - км 158+833) виявлено недоліки, що негативно впливають на стан безпеки дорожнього руху, - відсутність дорожніх знаків, сигнальних стовпчиків, зовнішнього освітлення, тротуарів та пішохідних доріжок, пошкодження пішохідних переходів, а також ямковість та викришування покриття, із вказівкою на конкретні координати цих недоліків (певний кілометр дороги) (а.с.30-31).

Відповідно до довідки філії «Маневицька ДЕД» ДП «Волиньавтодор» № 69 від 18.05.2018р. позивач як начальник ДРП-17 обслуговує автодорогу Р-14 Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-Дольськ 117+408 км - 158+833 км (а.с.5).

Між тим, наведені недоліки, що негативно впливають на стан безпеки дорожнього руху, не знайшли свого відображення в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Також із змісту представлених відеоматеріалів (а.с.32) неможливо чітко та однозначно встановити всі обставини правопорушення (останні лише фіксують момент розгляду справи про адміністративне порушення); також у винесеній відповідачем постанові не міститься посилання на цей відеозапис.

Окрім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до приписів КУпАП:

ст.222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

ст.251 - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Будь-яких інших доказів, окрім Акта обстеження автомобільних доріг державного значення від 16-20.04.2018р., вчинення розглядуваного правопорушення відповідачем не представлено.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та помилково накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

Також складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права (не застосував закон, який підлягав застосуванню), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в мотивувальній частині шляхом викладення дійсних мотивів задоволення позовних вимог.

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, ст.316, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шпака Василя Дмитровича задовольнити частково.

Рішення Любешівського районного суду Волинської обл. від 14.06.2018р. в адміністративній справі № 162/346/18 змінити в частині мотивів задоволення заявленого ОСОБА_2 позову, виклавши такі в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
Р. М. Гулид
Дата складення повного судового рішення: 01.08.2018р.