Справа № 486/1080/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року

Київ

справа №486/1080/16-а

адміністративне провадження №К/9901/45155/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу №486/1080/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправним рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Запорожана Д.В., суддів Романішина В.Л., Шляхтицького О.І.,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення від 05.09.2016 №26 та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах по Списку № 2 на підставі наданих документів, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.09.2016 №26 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов'язано Южноукраїнське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, починаючи з дня його звернення з заявою, а саме з 6 червня 2016 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року скасовано постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 листопада 2016 року та ухвалено нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 у віці 57 років, маючи загальний стаж роботи 40 років звернувся із заявою до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та надав такі документи: трудову книжку; довідку ВАТ «Вітаміни» № 1131 від 07.11.2007 про роботу на підприємстві в цехах і виробництвах, передбачених Списком № 2 та про атестацію робочих місць з особливо шкідливими та шкідливими умовами праці; довідки ПАТ «Вітаміни» від 26.04.2016 №512/05, №511/05, № 513/05.

Рішенням Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.09.2016 №26 ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2. Відповідач дійшов висновку про наявність у позивача пільгового стажу - 4 роки 6 місяців 16 днів, не включивши до пільгового стажу роботу позивача на посадах слюсаря-ремонтника, слюсаря-наладчика цеху готових лікарських препаратів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що посади слюсаря-ремонтника, наладчика автоматичних ліній та агрегатних станків, слюсаря-наладчика відносяться до узагальнюючого поняття «Слюсарі» до всіх слюсарів, а тому ПАТ «Вітаміни» при віднесені вказаних посад до таких, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, обґрунтовано керувалось Постановою Ради Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах» № 1173 від 22.08.1956, де зазначена посада «слюсарі цехів». При цьому, проведеною атестацією підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за професіями, на яких працював позивач.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з непідтвердженості наявності у позивача достатнього стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права.

У поданих запереченнях відповідач просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити в силі постанову апеляційного суду.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення скарги з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону №1058, в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вказує п. 20 Постанови Кабінету міністрів України №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановлено судами, ОСОБА_1 з 20.02.1986 до 01.12.1987 працював слюсарем-ремонтником зі шкідливими умовами праці в цеху готових лікарських препаратів, з 01.12.1987 до 12.03.1990 слюсарем-наладчиком автоматичних ліній і агрегатних станків цеху готових лікарських препаратів зі шкідливими умовами праці на Уманському вітамінному заводі ім. XXV з'їзду КПРС.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах» № 1173 від 22.08.1956, якою затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій та посад з тяжкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію та пільгових умовах та в пільгових розмірах, правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються , зокрема, слюсарі цехів.

Листом від 22.09.2016 ПАТ «Вітаміни» повідомило Пенсійний орган, що при визначені підстав було взято до уваги постанову Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, де в розділі XXV "Виробництво медикаментів, медичних і біологічних препаратів та матеріалів" зазначено, що правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються слюсарі цехів, розглядаючи назву професії "слюсарі" як узагальнююче поняття до всіх слюсарів, в даному випадку слюсар-ремонтник та слюсар-наладчик.

Згідно роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України № 25 від 18 листопада 1992 року «Про деякі питання призначення пенсії на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» право на пенсію мають працівники згідно з затвердженими КМУ переліками та списками. Якщо в ці переліки та списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги, що згідно копії особової картки форми 2Т № 82 ОСОБА_1 з 20.02.1986 по 30.11.1987 працював на посаді слюсаря-ремонтника, з 01.12.1987 по 22.09.1988 - наладчика, з 23.09.1988 по 12.03.1990 - слюсара-наладчика. Згідно з актом зустрічної перевірки достовірності видачі довідки про призначення пенсії на пільгових умовах №244 від 28.07.2016, складеної Уманським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, в платіжних відомостях за 1986 рік зазначена професія ОСОБА_1 слюсар-ремонтник цеху готових лікарських препаратів, в 1987-1990 роках - слюсар-наладчик цеху готових лікарських препаратів.

Згідно довідки ВАТ «Вітаміни» від 07.02.2007 №1131 на Підприємстві проводилась атестація на підставі на наказів від 15.03.1996 №49, від 26.04.2001 №85-к, від 24.03.2006 №29.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для включення періоду роботи позивача з 20.02.1986 по 30.11.1987, з 01.12.1987 по 22.09.1988 та, з 23.09.1988 по 12.03.1990 до пільгового стажу за Списком №2.

Проте, зобов'язуючи Пенсійний орган призначити позивачу пенсію, Суд першої інстанції не дослідив, чи має позивач стаж роботи за Списком №2 - 12 років 6 місяців, як це передбачено п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У зв'язку з цим слід зазначити, що суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції повністю з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року та постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 листопада 2016 року - скасувати, а справу №486/1080/16-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду