Справа № 823/1210/18
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1210/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Петрика І.Й.

суддів Собківа Я.М., Епель О.В.

при секретарі Кузьміній Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року

у справі № 823/1210/18

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання винити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу заробітної плати та видачі довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС;

- зобов'язати відповідача нарахувати позивачу заробітну плату за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 06.06.1986 по 25.06.1986, з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі в сумі 233,33 крб., - доплати за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження в сумі 414,59 крб., обрахувати 5 днів в чотирикратному та 15 днів в п'ятикратному розмірі в сумі 553,85 крб., одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів (у позивача - 132,3 мілізівертів) в період з 06.06.1986 по 25.06.1986 в сумі 500 крб., добових в розмірі 70 крб. та врахувати збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 116,60 крб., без їх виплати, про що винести наказ, відповідно до якого видати довідку про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС, встановленої для перерахунку пенсії форми, відповідно до якої заробітна плата складає 1888,37 крб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що на під час видачі довідки про заробітну плату від 26.01.2012 №29 йому протиправно не нараховано доплату за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження, не обраховано 5 днів в чотирикратному та 15 днів в п'ятикратному розмірі в сумі 553,85 крб., одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів (у позивача - 132,3 мілізівертів) в період з 06.06.1986 по 25.06.1986 в сумі 500 крб., добових в розмірі 70 крб. та не враховано збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 116,60 крб.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушення норм матеріального права, у зв'язку із чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти апеляційної скарги та вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване та законне рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1.

ОСОБА_3, перебуваючи на посаді водія СВПЧ-7 УВС Черкаського облвиконкому в званні старшого сержанта внутрішньої служби, брав участь у заходах, передбачених постановою ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 і постановою ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 з 06 червня до 25 червня 1986 року, зокрема, 06.06.1986, 22.06.1986-25.06.1986 - у м. Чорнобиль (2 зона); 07.06.1986-21.06.1986 - на Чорнобильській АЕС, виготовлення бетону (3 зона), що підтверджується довідкою управління МВС України в Черкаській області від 19.03.2012 №18/82.

26.01.2012 р. ОСОБА_3 видано довідку №29, в якій зазначено, що позивачу в період з 06.06.1986 по 25.06.1986 виплачено заробітну плату в сумі 116,60 крб., згідно з наказом УМНС у Черкаській області від 12.03.2010 №70 донараховано грошового забезпечення в сумі 437,25 крб. з урахуванням коефіцієнта 4,5. Крім того, зазначено оплату за підвищеними тарифами з у рахуванням зони безпечності - 5 днів у 3-х кратному розмірі в сумі - 87,45 крб. та 15 днів у 4-х кратному розмірі з урахуванням збереженого заробітку в сумі 349,80 крб. та посадовий оклад в розмірі 175 крб.

Так, не погоджуючись із зазначеними в довідці розмірами грошового утримання, 08.02.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки, в якій просив нарахувати заробітну плату за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 06.06.1986 по 25.06.1986, з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі в сумі 233,33 крб., - доплати за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження в сумі 414,59 крб., обрахувати 5 днів в чотирикратному та 15 днів в п'ятикратному розмірі в сумі 553,85 крб., одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів (у позивача - 132,3 мілізівертів) в період з 06.06.1986 по 25.06.1986 в сумі 500 крб., добових в розмірі 70 крб. та врахувати збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 116,60 крб., без їх виплати, про що винести наказ, відповідно до якого видати довідку про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС, встановленої для перерахунку пенсії форми, відповідно до якої заробітна плата складає 1888,37 крб.

Листом від 20.02.2018 №02-744/01-20 відповідачем у задоволенні наведеної заяви позивачу відмовлено та зазначено, що довідка від 26.01.2012 №29 про заробітну видана позивачу з урахуванням усіх нормативно-правових актів, що регулюють нарахування та виплату грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

Не погоджуючись із діями відповідача позивач подав відповідний позов до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов частково мотивував своє рішення тим, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у врахуванні зазначених доплат під час видачі довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції з 06 червня по 25 червня 1986 року та визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_3 довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської атомної електростанції з урахуванням вищевказаних доплат.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати» дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5, 4, 3 кратному розмірах.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 № 1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130, від 17 травня 1986 року № 0149, від 30 червня 1986 року № 0189 та інших.

Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 року № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов'язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.

Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувалися за основним місцем служби.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно абзацу 4 пункту 1Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (абз.4 п.п.1 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7) у відповідних зонах небезпеки в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою від 07 травня 1986 року № 524-156.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2016 року (К/800/38136/15) та в ухвалі від 21 січня 2016 року (К/800/43268/15).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати заробітної плати за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 06.06.1986 по 25.06.1986, з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі в сумі 233,33 крб., - доплати за виконання службових обов'язків в стані бойової готовності в зоні відчуження в сумі 414,59 крб., обрахувати 5 днів в чотирикратному та 15 днів в п'ятикратному розмірі в сумі 553,85 крб., одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів (у позивача - 132,3 мілізівертів) в період з 06.06.1986 по 25.06.1986 в сумі 500 крб., добових в розмірі 70 крб. та врахувати збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 116,60 крб., без їх виплати, про що винести наказ, відповідно до якого видати довідку про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС, встановленої для перерахунку пенсії форми, відповідно до якої заробітна плата складає 1888,37 крб.

Що стосується позовних вимог про нарахування, виплату та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження з 06 червня 1986 року по 25 червня 1986 року премії за роботу в зоні відчуження в період з 06 червня 1986 року по 25 червня 1986 року в розмірі 500,00 крб., одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 06 червня 1986 року по 25 червня 1986 року, добових в розмірі 70 крб. та врахувати збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 116,60 крб., то слід врахувати наступне.

Виплата премії за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС жодними нормативно-правовими актами не передбачена і могла мати місце відповідно до прийнятих у відомстві положень з питань преміювання.

Розпорядженням РМ СРСР № 964 рс від 17 травня 1986 року було передбачено виплату особам молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ у розмірі 500 руб. лише в тому випадку, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації в у зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи у відповідних зонах небезпеки.

Таким чином, частина спірних виплат не була передбачена чинним на той час законодавством, а інші не мали обов'язкового характеру і могли здійснюватися за наявності відповідних рішень органів управління.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції і дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чим порушено норми матеріального та процесуального права.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області- задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року - скасувати та прийняти нове.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3-відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Суддя - доповідач Петрик І.Й.

Судді Собків Я.М.

Епель О.В.