Справа № 805/1935/18-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 р. Справа№805/1935/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В.,

при секретарі судового засідання Скрипник К.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Майстренко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Філія - Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Філія - Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Лівобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про:

- визнання протиправними дії відповідача, які полягають у відмові в призначенні пенсії по втраті годувальника з 01.09.2017 року;

- визнання незаконним і протиправним рішення № 47 від 30.08.2017 року про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника з 01.09.2017 року;

- зобов'язання відповідача призначити пенсію позивачу по втраті годувальника з 01.09.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її чоловік ОСОБА_4 Вважає, що у зв'язку з його смертю вона набула право на перехід на пенсію по втраті годувальника.

Для реалізації зазначеного права, вона звернулася до відповідача із заявою про переведення її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Рішенням від 30.08.2017 року №47 відповідачем відмовлено їй у задоволенні заяви у зв'язку з тим, що вона не відноситься до категорії осіб, що мають право на отримання пенсії по втраті годувальника.

Вважає, що рішення відповідача від 30.08.2017 року №47 є протиправним, незаконним, прийнятим всупереч вимогам законодавства, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Представником відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що позивач на момент подання документів для призначення пенсії в разу втрати годувальника не досягла пенсійного віку, який встановлений ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тому право отримання пенсії по втраті годувальника відповідно до ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач набуде після досягнення пенсійного віку, а саме, у 60 років.

Оскільки вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 23.04.2018 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду одноособово суддею в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 23.05.2018 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі на 26.06.2018 року.

Ухвалою суду від 26.06.2018 року судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10.07.2018 року та витребувані додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 10.07.2018 року закрито підготовче засідання та розпочато судовий розгляд справи по суті.

Ухвалою від 31.07.2018 року судом здійснено заміну третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя на його правонаступника - Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Зелінського, будинок, 27 А; ).

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України (том 1 а.с. 76-82).

Згідно свідоцтва про одруження від 10.09.1988 року позивач та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 10.09.1988 року (том 1 а.с. 86).

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (том 1 а.с. 115).

Згідно довідки МСЕК серія 10 ААВ № 510996 ОСОБА_5 було безтерміново встановлено третю групу інвалідності з дитинства (том 1 а.с. 124).

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 отримував пенсію за вислугою років МВС з 25.11.2009 року (том 1 а.с. 107).

Як вбачається з пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 призначено пенсію за віком з 09.08.2011 року (том 1 а.с. 84).

Згідно розпорядження УПФУ в м. Орджонікідзжевському районі м. Маріуполя Донецької області від 23.03.2011 року №177566 позивач отримує пенсію, яка призначається матерям інвалідів з дитинства (том 1 а.с. 72).

Відповідно до свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_4 року Серії НОМЕР_6 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (том 1 а.с. 93).

Згідно копії трудової книжки на ім'я ОСОБА_3 від 25.09.1981 року позивач працювала з 1981 року по 2003 рік (з перервами) (том 1 а.с. 63-66).

07.08.2017 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.08.2017 року ОСОБА_3 у призначенні пенсії, у зв'язку втратою годувальника відмовлено у зв'язку з відсутністю відповідного пенсійного віку, а саме: досягнення 60 річного віку (а.с. 59).

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника регулюються нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.6 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» сім'ї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії в разі втрати годувальника сім'ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім'ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім'ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

При цьому, відповідно до п. "б" ч. 4, ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім'ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або є особами з інвалідністю.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Як вже зазначалось судом, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3.

На момент звернення з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника має вік 56 років та 7 місяців, тобто до настання пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не вистачає 2 років та 11 місяців.

Отже, оскільки законодавець чітко визначає, що чоловік (дружина) вважається непрацездатним членом сім'ї, якщо така особа є інвалідом або досягла пенсійного віку, встановленого законодавством, а позивач не є інвалідом, не досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на час звернення із заявою 07.08.2017 року, вона не може вважатися непрацездатним членом сім'ї померлого в розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку з чим відсутні підстави для переведення її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Надання позивачу додаткових соціальних гарантій передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», а саме надання статусу пенсіонера за віком та виплата пенсії за віком, не надає їй права на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для переведення позивача із пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в зв'язку з чим вважає позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області під час розгляду справи доведено правомірність відмови ОСОБА_6 в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст. 2, ст. 8-15, ст.19-21, ст. 72-78, ст. 90, ст. 139, ст. 199-228, ст. 241-255, ст. 293, ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (87557, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, буд. 3, ), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Філія - Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сіверська, буд. 54, ), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27 А; ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 31 липня 2018 року.

Повний текст рішення виготовлено 6 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Загацька Т. В.