Справа № 2а-8671/10/1370
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4989/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Сподарик Н.І., час ухвалення судового рішення 17 год 28 хв у м. Львові, повне судове рішення виготовлено 17 травня 2018 року) за адміністративним позовом Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_1 (за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області) про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У липні 2010 року Личаківська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі Личаківська ОДПІ) звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 42 490 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 14.05.2018 у задоволені адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Личаківська ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, а також неповного зясовування обставини, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 та прийняти постанову, якою повністю задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що перед реєстрацією автомобілів, ОСОБА_1, в порушення вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» не сплатив податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в розмірі 42 490 грн.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що листом Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУ МВС України у Львівській області № 9504/10/17-108/174 від 28.04.2010 заступника голови ДПА у Львівській області було повідомлено про те, що громадянин ОСОБА_1 10.10.2009 здійснив першу реєстрацію транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1, 1997 року випуску, кузов №WDB6683521N066589.

Відповідно до розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підлягає сплаті відповідачем під час здійснення першої реєстрації вказаного транспортного засобу в Україні становить 42 490 грн.

Проте, листом Західного головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» № 2867 від 16.07.2010 на запит заступника голови ДПА у Львівській області, було повідомлено про відсутність квитанції про оплату відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

З довідки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова про надання інформації убачається, що кошти по вказаному податку в сумі 49 490 грн від громадянина ОСОБА_1, згідно даних наявної у МРЕВ квитанції від 12.10.2009 до місцевого бюджету Шевченківського району не надходили.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 по кримінальній справі №1-233/11 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) про обвинувачення ОСОБА_3, було встановлено, що на момент підписання останнім заяв про реєстрацію транспортних засобів, квитанції про сплату податку були в наявності і він їх оглядав, однак як правило, жодних відміток про наявність таких квитанцій не робилося, також не приєднувались копії квитанцій до реєстраційних документів, тому в силу положень Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» ОСОБА_1 не є платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а відтак не зобов'язаний його сплачувати.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (чинного в редакції на час спірних правовідносин, далі Закон № 1963), платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні, згідно з чинним законодавством, власні транспортні засоби, які відповідно до вимог статті 2 цього Закону, є об'єктами оподаткування.

Згідно ст.5 цього Закону, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону № 1963, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Частиною пятою статті 6 цього Закону передбачено, що сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Статтею сьомою Закону № 1963 встановлено, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів у редакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1371 від 23.12.2009 (далі Порядок № 1371), державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вироками Шевченківського районного суду м.Львова від 01.07.2013 по справі № 1-233/11 та Личаківського районного суду м.Львова від 13.11.2013 по справі № 1/463/51/13 начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ОСОБА_4 України у Львівській області було визнано винними за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.367 Кримінального кодексу України (службова недбалість). Звинувачення, зокрема, ґрунтувалося на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45 578 100 грн. Серед переліку таких транспортних засобів є і транспортний засіб, зареєстрований на імя позивача, за реєстрацію якого не сплачено вказаний податок.

Крім того, судом встановлено, що 20.05.2010 податковим органом направлено відповідачу повідомлення із запрошенням з'явитись до інспекції з метою підтвердження факту сплати податку, однак податковий орган не визначав відповідачу податкове зобов'язання шляхом прийняття податкового повідомлення.

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України «Про погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2181), податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань визначений статтею 5 цього Закону.

Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 Закону № 2181, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Таким чином, законодавством визначено порядок узгодження сум податкового зобов'язання контролюючим органом, як суб'єктом владних повноважень, шляхом прийняття податкових повідомлень.

Разом з тим, у межах спірних правовідносин контролюючим органом відповідного рішення не приймалось, що на переконання суду апеляційної інстанції виключає визнання спірної суми податку податковим боргом, а отже і звернення позивача до суду про його стягнення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи встановлені судами обставини по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року по справі №2а-8671/10/1370 - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 03.08.2018.