Справа № 461/2529/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/5179/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Кухтея Р.В., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Юрківим О.Р. об 11:22 у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №1036/20900/18 від 06.03.2018 року, якою його притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. і просив закрити справу про порушення митних правил.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2018 року визнано протиправною і скасовано постанову у справі про порушення митних правил №1036/20900/18 від 06.03.2018 року і справу направлено на новий розгляд до Львівської митниці ДФС.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що з резолютивної частини рішення вбачається, що суд першої інстанції повністю задовольнив позов, однак справу про порушення митних правил не закрив, а передав на новий розгляд, застосувавши при цьому п.2 ч.3 ст. 286 КАС України без наведення обгрунтування необхідності застосування даної норми.

Просить змінити рішення в частині направлення справи про порушення митних правил на новий розгляд до Львівської митниці ДФС та закрити справу про порушення митних правил.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.02.2018 року державним інспектором ВМО № 3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС Савіцькою М.П. був складений протокол у справі про порушення митних правил № 1036/20900/18 відносно громадянина ОСОБА_1

Відповідно до зазначеного протоколу, 11.02.2018 року о 15 год. 30 хв. в зону митного контролю МАПП «Рава-Руська» з Республіки Польща заїхав автобус марки МАN 18.350, р.н. НОМЕР_1, маршруту Трускавець-Люблін. У ході митного оформлення було встановлено, що пасажир автобуса ОСОБА_1 07.12.2015 року через митний пост «Краковець» ввіз на митну територію України в режимі «транзит» транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2. Станом на 11.02.2018 року ОСОБА_1 вказаний автомобіль з України не вивіз та у інший режим не помістив. В протоколі про порушення митних правил № 1036/20900/18 від 11.02.2018 року зазначено, що розгляд справи про порушення митних правил відбудеться 06.03.2018 року.

У зв'язку із неможливістю прибуття на розгляд справи про порушення митних правил, ОСОБА_1 звернувся із заявою до Львівської митниці ДФС про перенесення розгляду на іншу дату.

Листом від 27.02.2018 року Львівська митниця ДФС повідомила позивача про перенесення розгляду справи на 03.04.2018 року.

Однак, 06.03.2018 року була винесена постанова у справі про порушення митних правил №1036/20900/18, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що дії Львівської митниці з розгляду 06.03.2018 року справи про порушення митних правил позбавили позивача та його представника права участі у розгляді справи, обмежили його право подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, що у свою чергу є грубим порушенням вимог чинного законодавства та підставою для скасування оскаржуваної постанови із надісланням справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З вищенаведеного вбачається, що метою розгляду справи про порушення митних правил є встановлення всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і відбувається за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за винятком випадків, коли митний орган має дані про своєчасне сповіщення особи про розгляд справи і від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що законодавцем впроваджено норму про участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у розгляді справи для того, щоб митний орган мав можливість встановити обставини, що мають значення для справи, найбільш об'єктивно і ефективно.

Враховуючи те, що справа про порушення митних правил була розглянута передчасно, 06.03.2018 року, а не 03.04.2018 року, як зазначено у листі Львівської митниці про перенесення розгляду справи, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідач позбавив ОСОБА_1 прав, передбачених ч.1 ст. 498 МК України, зокрема, права бути присутнім під час розгляду справи у органі доходів і зборів, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, а також користуватися іншими правами, наданими їм законом, є обґрунтованим і відповідає закону.

Разом з тим, особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування постанови про порушення позивачем митних прави та надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу, зокрема, до Львівської митниці Державної фіскальної служби України у зв'язку з тим, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відбувся за недотримання процедури такого розгляду, зокрема, за неналежного повідомлення особи, яка притягується до відповідальності.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, апеляційний суд звертає увагу, що якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшуковування доказів винуватості особи.

З приводу покликань апелянта на незастосування судом можливості закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Зазначена стаття містить вичерпний перелік підстав, коли справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Апелянтом не зазначено у позовній заяві та не доведено суду жодної з підстав для закриття справи, а тому така вимога не може бути задоволена. Відсутність мотивації відмови у проханні закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в судовому рішенні, не є підставою для його скасування чи зміни, так як рішення суду є законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2018 року у справі № 461/2529/18- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Р. В. Кухтей
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складене 06.08.2018 року