Справа № 805/1432/18-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року справа №805/1432/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Блохін А.А.,

секретар судового засідання - секретар судового засідання - Тішевський В.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3, ордер серії КВ № 238318,

представника відповідача - Вєдя А.А., довіреність № 07-28/15 від 02.01.2018 року,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі № 805/1432/18-а (головуючий 1 інстанції Кочанова П.В., повний текст складено 22 червня 2018 року у м. Слов'янську Донецької області) за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання відшкодувати матеріальну шкоду,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 ( далі - позивач, громадянин) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в особі відокремленого підрозділу Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - відповідач, Фонд) про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання відшкодувати матеріальну шкоду (а.с. 6-14).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено у зв'язку з тим, що чинним законодавством не передбачено виплати щомісячної страхової виплати з дня встановлення висновком захворювання (а.с. 213-218).

Позивач не погодився з вказаним рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року та прийняти нове судове рішення про задоволення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в рішенні суду першої інстанції зовсім не досліджені обставини справи в частині визнання або невизнання дій/рішень відповідача протиправними, не наведено жодного доводу про законність таких дій/рішень відповідача в частині відмови у відшкодуванні матеріальної шкоди позивачу, які виразились у вигляді недоотриманого доходу через несвоєчасне призначення і отримання страхових виплат у зв'язку з незаконною, протиправною поведінкою відповідача, незаконність та протиправність якої доведено в судовому порядку та підтверджено судовими рішеннями.

Вважає, що приписами ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105 - XIV (далі - Закон № 1105 - XIV), держава чітко визначила, відповідно до конституційних принципів, свої зобов'язання перед застрахованими особами та надала гарантії забезпечення їх прав на одержання призначених страхових виплат за умови та у випадках, передбачених діючим законодавством.

Посилаючись на п. 8 Положення (далі - Положення) «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, суд першої інстанції не врахував що норми Закону № 1105 - XIV мають вищу юридичну силу ніж норми зазначеного Положення.

Звертає увагу, що саме через неправомірну поведінку відповідача, факт якої неодноразово встановлено судом, відповідно до судових рішень зазначених у позові і виникла заборгованість зі сплати страхових виплат з моменту, встановленого Законом № 1105 - XIV, і на яку позивач має повне законне право розраховувати та одержати.

Також зазначив, що увесь час, протягом якого позивач отримував судовий захист, а саме з дати звернення до Фонду 21.09.2015 року та до винесення останньої ухвали Донецьким апеляційним адміністративним судом від 29.11.2017 року, апелянт фактично був позбавлений можливості на реалізацію своїх прав на отримання на МСЕК та на отримання у повному обсязі належних скаржнику сум щомісячних страхових виплат у порядку встановленому діючим законодавством України.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні, проти чого заперечував представник відповідача, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та наданого відзиву на апеляційну скаргу, в яких відповідач наполягав на законності та обґрунтованості судового рішення, встановив наступне.

Як вбачається з медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії клініки професійних захворювань «Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 23 червня 2015 року № 23/508, ОСОБА_2 вперше встановлено професійний характер захворювання із висновком хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ. Підставою для встановлення професійної етіології захворювання послужило: клініко-діагностичні дані; динаміка захворювання, його початок під час роботи; умови праці, надана в інформаційних довідках за № 1179/2.3 від 07 листопада 2013 року та № 2419 від 07 листопада 2013 року, згідно яких ОСОБА_2 під час роботи підлягав дії пилу вище ГДК; профмаршрут (біля 38 років шкідливого виробничого стажу). Повідомлення про наявність вперше виявленого професійного захворювання від 24 червня 2015 року № 253. Висновок виданий на підставі протоколу засідання Центральної лікарсько-експертної комісії від 23 червня 2015 року № 23/508 (а.с. 117).

Клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» складено повідомлення про наявність вперше виявленого професійного захворювання за реєстраційним № 253 від 24 червня 2015 року за формою П-3, згідно штампу, вихідними даними такого повідомлення є вих. № 1372/2 від 24 травня 2015 року (а.с. 118).

З метою встановлення причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_2 звернувся до Красноармійського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області.

За повідомленням клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» від 24 червня 2015 року № 253 було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача за формою П-4, який було затверджено головним державним санітарним лікарем м. Красноармійська, Димитрова Красноармійського району від 15 вересня 2015 року (а.с. 119-121).

Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15 вересня 2015 року за формою П-4 має дві окремі думки щодо складеного акту, які є невід'ємною частиною акту (а.с. 122-123).

21 вересня 2015 року позивач звернувся до Фонду з заявою про надання направлення на МСЕК для первинного визначення ступеня втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку (а.с. 189).

Листом від 02 жовтня 2015 року № 01-05/1684 відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Дзержинську Донецької області повідомило, що відповідно до ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за умови подання Акта про нещасний випадок на виробництві, направлення лікувально-профілактичного закладу та направлення робочого органу виконавчої дирекції Фонду. Наданий акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання оформлений з порушеннями діючого законодавства, у зв'язку з чим, надати направлення на МСЕК не видається можливим (а.с. 124).

Отримавши лист Фонду від 02 жовтня 2015 року № 01-05/1684 позивач звернувся з заявою до головного державного санітарного лікаря м. Красноармійська, Димитрова Красноармійського району про виправлення недолік в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 15 вересня 2015 року (а.с. 125).

Листом від 23 жовтня 2015 року № 870/02.1 Красноармійське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області повідомило, що представники ФССНС м. Димитров та представники підприємства відмовилися від внесення змін до акту П-4 виданого 15 вересня 2015 року (а.с. 126).

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою про визнання Акту П-4 дійсним та зобов'язання видати направлення на МСЕК.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 14 листопада 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року по справі № 225/2296/16-а позовні вимоги задоволено. Дії Фонду щодо відмови в видачі направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією для визначення ступеню втрати працездатності, пов'язаного з професійним захворюванням (хронічний бронхіт 2 ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст.) на підставі Акту розслідування причин виникнення хронічного захворювання по формі П-4 від 15 вересня 2015 року визнано протиправними. Зобов'язано Фонд на підставі акту розслідування причин виникнення хронічного захворювання по формі П-4 від 15 вересня 2015 року видати ОСОБА_2 направлення на огляд Медико-соціальною експертною комісією для визначення ступеню втрати працездатності, пов'язаного з професійним захворюванням (хронічний бронхіт 2 ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст.) (а.с. 142-143).

27 січня 2017 року позивач звернувся до Фонду з заявою про надання направлення на МСЕК для первинного визначення ступеня втрати професійної працездатності внаслідок профзахворювання (а.с. 187).

Фонд надав ОСОБА_2 направлення на МСЕК від 30 січня 2017 року № 25 (а.с. 187).

Висновком МСЕК ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з 03 лютого 2017 року та встановлено 30% втрати працездатності у зв'язку з профзахворюванням (а.с. 147-148).

Постановою Фонду у м. Торецьку Донецької області від 30 березня 2017 року № 0515/8091/8091/1 ОСОБА_2 було взято на облік та зареєстровано страховий випадок з датою початку виплат 03 лютого 2017 року (а.с. 186).

Постановою Фонду у м. Торецьку Донецької області від 07 квітня 2017 року № 0515/8091/8091/3 ОСОБА_2 призначено щомісячну грошову суму компенсації у розмірі 960,00 гривень, виплати провадити з 03 лютого 2017 року (а.с. 185).

Позивач не погодився з зазначеною сумою грошової компенсації звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області за захистом своїх прав.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року по справі № 225/3152/17, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано дії Фонду протиправними в частині призначення ОСОБА_2 щомісячних страхових виплат з мінімальної заробітної плати. Скасовано постанову Фонду від 07 квітня 2017 року № 0515/8091/8091/3 «Про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати». Зобов'язано Фонд призначити ОСОБА_2 щомісячні страхові виплати з подальшим перерахунком згідно норм діючого законодавства, виходячи із середньої заробітної плати у розмірі 9 971,14 гривень. Зобов'язано Фонд здійснити виплату недоотриманої різниці у щомісячних страхових виплатах у зв'язку із перерахунком, починаючи з 03 лютого 2017 року (а.с. 156-157).

Постановою Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 08 грудня 2017 року № 0508/8091/8091/6 ОСОБА_2 відкоригована сума щомісячної виплати в розмірі 2 991,34 гривень, відкориговану виплату провадити з 03 лютого 2017 року та провести донарахування щомісячних виплат за лютий 2017 року (а.с. 161).

Постановою Фонду від 08 грудня 2017 року № 0508/8091/8091/7 ОСОБА_2 призначено перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 3 697,30 гривень, відкориговану виплату провадити з 01 березня 2017 року та провести донарахування щомісячних виплат за березень - листопад 2017 року (а.с. 162).

Вважаючи, що виплата страхової щомісячної виплати повинна була виплачуватися з 15 вересня 2015 року, позивач звернувся до Фонду з заявою від 22 грудня 2017 року щодо вжиття заходів для досудового врегулювання спору про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної протиправними діями суб'єкта владних повноважень, відповідно до якої просив в добровільному та досудовому порядку відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 61 392,78 гривень, що виникла у зв'язку з невиплатою щомісячних страхових виплат починаючи з 15 вересня 2015 року по 03 лютого 2017 року у розмірі 3 697,30 гривень щомісяця (а.с. 164-166).

Листом від 05 січня 2018 року № 01-06/0-5/3 Фонд повідомив, що заборгованість перед ОСОБА_2 відсутня (а.с. 167).

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в відшкодуванні суми щомісячної страхової виплати починаючи з 23 червня 2015 року по 03 лютого 2017 року.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірним питанням даної справи є правомірність відшкодування позивачу суми матеріальної шкоди у загальному розмірі 71 498,72 гривень за період з дати встановлення ОСОБА_2 професійного захворювання, відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько - експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання від 23.06.2015 року № 23/508 до 03.02.2017 року.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105 - XIV (далі-Закон № 1105-XIV) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Як вбачається з п. 7 ч. 1 Закону № 1105-XIV, професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону № 1105-XIV, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Суд не приймає доводи апелянта стосовно того, що саме ч. 3 ст. 36 Закону № 1105-XIV врегульовано спірний час з виплати страхових сум, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 36 Закону № 1105-ХIV визначено, що підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Тобто, з аналізу вказаної норми вбачається, що в ній мова йдеться саме про підстави виникнення права на страхові виплати потерпілому, але ж ніяк не вказано проміжок часу з якого слід рахувати перебіг строку на страхові виплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 вказаного Закону ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я. Огляд потерпілого, складання та корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда, в якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу про професійний характер захворювання, направлення, зокрема, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, суду чи прокуратури.

Таким чином, вимогами Закону № 1105-XIV передбачено право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно п. 69 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, за наявності ознак стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання лікувально-профілактичний заклад, що надає медичну допомогу працівникам підприємства, на якому працює хворий, або лікувально-профілактичний заклад за місцем його проживання направляє хворого на медико-соціальну експертну комісію для встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідно «Положення про Медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення організму, обумовлених наслідками травм. Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на МСЕК покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я. Ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров'я яких пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури.

Медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Суд звертає увагу, що Пунктом 8 «Положення про Медико-соціальну експертизу» визначено, що датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення. Тобто, перебіг часу починається з дня надходження документів до МСЕК.

Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Пунктом 10 «Положення про Медико-соціальну експертизу» встановлено, що інвалідність, що настала внаслідок професійного захворювання, передбаченого переліком професійних захворювань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2000 року № 1662, встановлюється у разі наявності акта розслідування хронічного професійного захворювання, складеного за формою згідно з додатком 15 до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, та висновку спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я, який має право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань.

Відповідно до п. 11 «Положення про Медико-соціальну експертизу» ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров'я яких пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Огляд потерпілого проводиться комісією за участю представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології або його відділення) про професійний характер захворювання.

Враховуючи наведені норми законодавства та обставини справи суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та «Положення про Медико-соціальну експертизу» виплата починається з дня надходження до комісії документів. Документи МСЕК отримані 03 лютого 2017 року. Згідно постанови Фонду, позивачу призначено щомісячну страхову виплату з 03 лютого 2017 року безстроково.

Відповідно до положень частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі № 805/1432/18-а за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в особі Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання відшкодувати матеріальну шкоду - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі № 805/1432/18-а - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 02 серпня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

А.А. Блохін