Справа № 807/375/18
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2018 року м. Ужгород№ 807/375/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився;

з участю представника позивача ОСОБА_2 не з`явився;

відповідач Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України представник Польніков Олександр Васильович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання незаконним та скасування наказу та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2018 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (89500, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Головна, 55А, ), якою просив суд: "1. Відкрити провадження по справі; 2. Визнати незаконним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про результати проведення службового розслідування" № 237-аг від 04 квітня 2018 року; 3. Визнати незаконним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "По особовому складу" від 13.04.2018 року за № 94 -ос. яким звільнено з військової служби в запас за пунктом "е" (через службову невідповідність) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", прапорщика ОСОБА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії дозиметриста 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б) (з місцем дислокації н.п. Соломоново); 4. Визнати незаконним та скасувати наказ Чопського прикордонного загону за № 96-ос "По особовому складу" від 16 квітня 2018 року, яким виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення з 16 квітня 2018 року прапорщика ОСОБА_1 ; 5. Поновити прапорщика ОСОБА_1 на військовій службі на попередньо займаній посаді та включити у списки особового складу; 6. Стягнути з Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення та матеріальне забезпечення за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі; 7. Допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення одного місяця та поновлення на військовій службі; 8. Витребувати від ІНФОРМАЦІЯ_1 (89500. вул. Головна, 55А, м. Чоп. Ужгородський район) наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про результати проведення службового розслідування" № 237-аг від 04 квітня 2018 року, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "По особовому складу" від 13.04.2018 року за № 94-ос, матеріали службовою розслідування, які слугували підставою прийняття оскаржуваних наказів та довідку про середньомісячну заробітну плату".

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "По особовому складу" від 13.04.2018 року за № 94-ос позивача було звільнено з військової служби в запас за пунктом "е" (через службову невідповідність) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Підставою прийняття даного наказу, слугував наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про результати проведення службового розслідування" від 04.04.2018 року за № 237-аг. Також було прийнято наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 96-ос "По особовому складу" від 16 квітня 2018 року, яким виключено ОСОБА_1 зі списків особового складу загону і всіх видів забезпечення з 16 квітня 2018 року. З даними наказами позивач не погодився, вважає, що такі є безпідставними та прийняті з порушеним вимог чинного законодавства, оскільки накладення на нього дисциплінарних стягнень відбулось без врахування характеру та обставин вчинення правопорушення та необ`єктивності службового розслідування.

В своєму запереченні представник відповідача просив суд у позові відмовити повністю з наступних підстав. Наказом начальника Чопського прикордонного загону від 09 лютого 2018 року № 106-аг "Про призначення службового розслідування", було призначено службове розслідування за результатами якого було встановлено факт набуття громадянства іноземної держави військовослужбовцем відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_1 прапорщиком ОСОБА_1 . А відтак, був встановлений факт вчинення з боку ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення, у зв`язку з порушенням останнім статті 4 Конституції України, статті 1 пункту 6 та статті 4 пункту 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Військової присяги, прийнятої ОСОБА_1 в липні 1993 року , статей 9, 11, 12, 49 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України статті 4 розділу 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. У зв`язку з чим, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 237-аг від 04 квітня 2018 року "Про результат проведення службового розслідування" ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано щодо ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю". Так, в рамках реалізації даного наказу був виданий наказ № 94-ос від 13 квітня 2018 року, яким прапорщика ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за пунктом "е" (через службову невідповідність) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Правовою підставою видання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №96-ос від 16 квітня 2018 року, яким ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу загону та усіх видів забезпечення, був наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 був наказ № 94-ос від 13 квітня 2018 року, яким позивача було звільнено з військової служби. Так, наказ начальника Чопського прикордонного загону № 96-ос від 16 квітня 2018 року має похідний (процедурний) характер, та лише регламентує питання щодо перебування у списках частини та на забезпеченні частини. Вказує, що вказані накази прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а позовні вимоги позивача не ґрунтуються на доказах та фактичних обставинах.

У судовому засіданні оголошувалась перерва (а.с. 35). Також у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді, судове засідання 12 червня 2018 року не відбулося (а.с. 45).

Під час розгляду справи по суті позивач в особі представника подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, просив суд позов повністю задовольнити з мотивів, що у ньому наведені (а.с. 60).

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи, одночасно від таких надійшла заява про розгляд справи без їх участі та у відповідності до статті 205 КАС України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши сторони та їх представників, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , у липні 1993 року склав військову присягу (а.с. 48. а.с. 2 висновку). На час звільнення перебував у званні прапорщика на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії - дозиметриста 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділeння прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " I категорії (тип Б) (з місцем дислокації н.п. Соломоново).

Відповідно до наказу начальника Чопського прикордонного загону від 09 лютого 2018 року № 106-аг "Про призначення службового розслідування", було призначено службове розслідування " (а.с.а.с. 56, 57).

Наказом начальника Чопського прикордонного загону від 06 березня 2018 року № 160 "Про продовження терміну проведення службового розслідування", службове розслідування було продовжено до 03 квітня 2018 року (а.с.а.с. 58, 59). Вказане службове розслідування було призначене у зв`язку із тим, що 07 лютого 2018 року від Управління служби безпеки України в Закарпатській області на адресу начальника Чопського прикордонного загону надійшла інформація, що потребує додаткової перевірки, стосовно військовослужбовця Чопського прикордонного загону, який можливо всупереч чинному законодавству України набув громадянства Угорщини за спрощеною процедурою. Зокрема, йдеться в інформуванні, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 2012 по 2016 роки набув угорського громадянства за спрощеною процедурою та отримав відповідні документи, а саме паспорт громадянина Угорщини.

За результатом даного службового розслідування був складений відповідний висновок службового розслідування від 03 квітня 2018 року (а.с.а.с. 47-55).

Даним висновком службового розслідування, зокрема, встановлено факт набуття громадянства іноземної держави (Угорщини) військовослужбовцем відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_1 прапорщиком ОСОБА_1 . У висновку зазначено, що позивачем порушено вимоги "……. ст.ст. 9, 11, 12, 49 розділу 1 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України (ст. 9: Військовослужбовці Збройних Сил, України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутам Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами...; ст. 11 необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету територіальної цілісності та недоторканності... покладає на військовослужбовців такі обов`язки: - свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок...; ст. 12: про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконанням службових обов`язків, ... військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові; ст. 49. Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому;), ст. 4 розділу 1 Дисциплінарного Статуту Збройних України (ст. 4: військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: …поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків), що виразилося у набутті ним, 29 квітня 2015 року громадянства іноземної держави та не здійсненні доповіді безпосередньому начальникові" (а.с. …………).

У зв`язку з чим, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 237-аг від 04 квітня 2018 року "Про результати проведення службового розслідування" прапорщика ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" (а.с.а.с. 77-87).

13 квітня 2018 року наказом начальника 94 прикордонного загону за № 94-ос прапорщика ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за пунктом "е" (через службову невідповідність) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Підставою слугувало подання до звільнення від 12 квітня 2018 року та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 237-аг від 04 квітня 2018 року "Про результати проведення службового розслідування" (а.с. 29).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону за № 96-ос "По особовому складу" від 16 квітня 2018 року було виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 з 16 квітня 2018 року та направлено на військовий облік до Ужгородського об`єднаного міського військового комісаріату Закарпатської області (а.с. 30).

Під час службового розслідування на відповідний запит було отримано інформацію Спільного контактного пункту "Захонь" Центру управління службою Правоохоронного департаменту Центру Управління поліції в області Саболч-Сатмар Берег № 15000-100/440/2018. megk. від 21 березня 2018 наступного змісту. Зокрема, відповідно до інформації головного відділу реєстрації актів цивільного стану та громадянства у м. Будапешт ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , м. Ужгород (мати ОСОБА_3 ) 27.11.2014 року подав звернення у Генеральне консульство Угорщини в м. Ужгород на отримання громадянства по спрощеній процедурі. Вищевказаному громадянину Президентом країни 23.03.2015 року було надано громадянство. Відділом імміграції та громадянства було дозволено змінити ім`я з ОСОБА_1 на Бокшан Томаш. Даний громадянин склав присягу 29 квітня 2015 року в Генеральному консульстві Угорщини в м. Ужгороді і таким чином отримав угорське громадянство (а.с.а.с. 69, 70).

У відповідності до пояснень позивача від 02 квітня 2018 року, останній підтвердив, що ОСОБА_3 є його матір`ю. Вищезаначені факти щодо звернення з метою отримання громадянства Угорщини та отримання такого заперечив (а.с. 71).

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до статті 73 частин 1 та 2 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 74 частини 2 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 75 та 76 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до статті 77 частин 1-3 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Із врахуванням вказаних норм, судом резюмується, що відповідачем доведено суду факт наявності у позивача поряд із громадянством України, також й громадянства іноземної держави, зокрема Угорщини.

Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили, що інформація зазначена у відповіді від 21 березня 2018 року Спільного контактного пункту "Захонь" Центру управління службою Правоохоронного департаменту Центру Управління поліції в області Саболч-Сатмар Берег № 15000-100/440/2018. megk. не відповідає дійсності чи стосується іншої особи. Тобто позивачем не спростовано зазначену інформацію. Крім того, судом зазначається, що позивачем було підтверджено інформацію, що зазначена у вказаній відповіді від 21 березня 2018 року, зокрема щодо його матері.

Постановою Верховної Ради України від 06 грудня 1991 року за № 1936-XII затверджено Військову присягу, яка містить наступний текст: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), вступаю на військову службу і урочисто клянусь народу України завжди бути вірним і відданим йому, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю. Я клянусь захищати українську державу, непохитно стояти на сторожі її свободи і незалежності. Я присягаю ніколи не зрадити народу України".

Відповідно до статті 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Таким чином, у зв`язку із отриманням позивачем громадянства Угорщини, складанням 29 квітня 2015 року у Генеральному консульстві Угорщини в м. Ужгороді присяги, останнім порушено військову присягу, зокрема в частині "завжди бути вірним і відданим йому (народу України)… неухильно дотримуватись Конституції і законів України…"

Відповідно до статті 1 пункту 6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі по тексту Закон України № 2232-XII) військовий обов`язок не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. У випадках, передбачених законом, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, можуть у добровільному порядку (за контрактом) проходити військову службу у Збройних Силах України.

Відповідно до статті 4 пункту 1 Закону України № 2232-XII, Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Статтею 2 Закону України № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі по тексту Статут № 548-XIV) військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Таким чином, у зв`язку із отриманням позивачем громадянства Угорщини, складанням 29 квітня 2015 року у Генеральному консульстві Угорщини в м. Ужгороді присяги, останнім не виконано покладених на нього обов`язків передбачених статтею 11 Статуту № 548-XIV, зокрема, в частині "свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові …".

Відповідно до статті 12 Статуту № 548-XIV про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до статті 49 частини 1 Статуту № 548-XIV, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень та порядок їх виконання врегульовано положеннями Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі по тексту Статут № 551-XIV).

Відповідно до статті 1 Статуту № 551-XIV - військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно зі статтями 2, 4 Статуту № 551-XIV військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 5 Статуту № 551-XIV передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем, своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення, зокрема, стосовно прапорщиків

молодших та старших офіцерів у вигляді: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді, пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, позбавлення військового звання прапорщик (мічман) із звільненням із військової служби у запас (стаття 62 Статуту - № 551-XIV).

Відповідно до статті 45 Статуту № 551-XIV, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 83 Статуту № 551-XIV на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

При цьому, згідно статті 62 Статуту № 551-XIV, на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.

Згідно статті 86 Статуту № 551-XIV, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87 Статуту № 551-XIV встановлено строки накладення дисциплінарного стягнення, зокрема, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.

У відповідності до статті 84 Статуту № 551-XIV, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Пунктом 9 Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, яке затверджено наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15.02.2005 року №116, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2005 року за № 294/10574 визначено, що начальник органу охорони державного кордону користується дисциплінарними правами командира полку.

А відтак, права начальника Чопського прикордонного загону (Командир полку (корабля 1 рангу), бригади) накладати дисциплінарні стягнення на підлеглих прапорщиків (мічманів) визначені в статтею 65 Статуту № 551-XIV, а саме: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність. в) понижувати в посаді; г) звільняти з військової служби через службову невідповідність.

З системного аналізу вказаної норми, судом резюмується, що дисциплінарне стягнення накладене на позивача "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю відповідає військовому званню "прапорщик". Начальник Чопського прикордонного загону, діяв у межах дисциплінарної влади, наданої Дисциплінарним статутом Збройних сил України.

Звільнення військовослужбовців з військової служби передбачене статтею 26 Закону України № 2232-XII.

Відповідно до статті 26 частини 2 пункту "б" Закону України " № 2232-XII, звільнення зі служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом проводиться, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до статті 26 частини 6 пункту "е" Закону України № 2232-XII, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, через службову невідповідність.

Відповідно до статті 26 частини 8 пункту "е" Закону України № 2232-XII, під час дії особливого періоду військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті.

Статтею 26 частиною 9 Закону України № 2232-XII встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі по тексту Положення № 1115/2009), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Пунктом 280 Положення Указом № 1115/2009 - звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Як було зазначено вище, у відповідності до статті 26 частини 6 пункту "е", частини 8 Закону України № 2232-XII, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, через службову невідповідність.

У відповідності до статті 96 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця.

У відповідності до статті 24 частини 2 Закону України № 2232-XII, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Таким чином звільнення з військової служби за службовою невідповідністю є видом дисциплінарного стягнення, а тому воно має відбуватись із дотриманням відповідних норм Дисциплінарного статуту, у зв`язку з чим звільненню зі служби за службовою невідповідністю та виданню про це відповідного наказу повинно передувати невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків або скоєння ним конкретного порушення військової дисципліни чи громадського порядку, виявлення такого невиконання (неналежного виконання) або порушення, а також встановлення вини особи у його скоєнні (вчиненні).

Виходячи із системного аналізу норм застосованого судом законодавства, суд прийшов до висновку про те, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення відповідно до пункту "є" статті 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, здійснювалося за наявності для цього достатніх підстав, у межах повноважень та в порядку, що передбачені нормативно-правовими актами, а відтак оскаржувані позивачем накази винесені правомірно.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статті 77 частини 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Застосоване судом законодавство використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.
Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання незаконним та скасування наказу та поновлення на роботі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 30 липня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 06 серпня 2018 року.

СуддяС.Є. Гаврилко