Справа № 806/646/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 серпня 2018 року м. Житомир справа № 806/646/17

категорія 8.2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

представника відповідача Кінзерської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення судового збору в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій протиправними, скасування рішення №162 від 08.02.2017,

встановив:

12 липня 2018 року до відділу документального забезпечення суду надійшла заява заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відповідно до змісту якого заявник просить повернути судовий збір, сплачений згідно квитанції від 23.02.2017 на суму 1600,00 грн, від 06.03.2017 на суму 3 200,00 грн та від 21.03.2017 на суму 1 600,00 грн.

В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що на момент подання позовної заяви у неї були наявні пільги щодо сплати судового збору, передбачені п.9, п.10, ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Судовий розгляд заяви, призначений на 23.07.2018 о 10:40, було відкладено на 01.08.2018 о 14:40 у зв'язку із перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.

В судове засідання, призначене на 01.08.2018 о 14:40 прибули заявник та представник відповідача.

Заявник в судовому засіданні вимоги, викладені у клопотанні про повернення судового збору підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення вимог не заперечувала та поклалась на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників справи з приводу заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи та заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення судового збору, суд дійшов висновку про її необґрунтованість з наступних підстав.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 у справі №806/646/17 у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2017 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 06 квітня 2018 року касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2017 залишено без змін.

Питання розподілу судових витрат регламентовано статтею 139 КАС України.

Положеннями статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу, що у випадку відмови у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати за рахунок відповідача не відшкодовуються та поверненню не підлягають, а тому заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо доводів заявника в частині наявності пільг по сплаті судового збору та його повернення як помилково сплаченого, суд зазначає наступне.

Так, в обґрунтування поданої заяви, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначає, що має пільги по сплаті судового збору як інвалід ІІ групи та як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Відповідно до п.9, п.10 ч.1 ст.5 Закону №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, зокрема, звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю; позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд звертає увагу, що вказані пільги передбачені для позивачів, що є фізичними особами.

Водночас, відповідно до матеріалів справи, позовна заява була подана ОСОБА_1 саме як фізичною особою-підприємцем, оскільки спірні правовідносини між позивачем та Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області за своєю правовою природою є відносинами між контролюючим фіскальним органом та фізичною особою-підприємцем - платником податків.

Вказаний факт також підтверджується самостійною сплатою позивачем ставок судового збору, передбачених для фізичних осіб-підприємців.

Враховуючи вищевикладене, вимоги в частині повернення судового збору як помилково сплаченого є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до змісту позовної заяви, ФОП ОСОБА_1 було заявлено три позовні вимоги немайнового характеру.

Пунктом третім частини другої статті 4 Закону №3674-VI (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VIII з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень (на момент подання позивачем позовної заяви).

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону №3674-VI у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачем при поданні позовної заяви має бути сплачено судовий збір у розмірі 4 800 грн. Водночас, згідно квитанцій від 23.02.2017 на суму 1600,00 грн, від 06.03.2017 на суму 3 200,00 грн та від 21.03.2017 на суму 1 600,00 грн позивачем фактично було сплачено судовий збір у розмірі 6 400,00 грн.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787).

Положеннями Порядку № 787 встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень відкритих в органах казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах казначейства, які вказані у поданні або заяві платника.

Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може відбуватись шляхом повернення готівковими коштами за чеком органу казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Таким чином, для повернення помилково (надмірно) сплаченого судового збору платник повинен звернутись до відповідного органу Державної казначейської служби України за місцем помилково зарахованого платежу із заявою про отримання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, форму якого затверджено Порядком № 787. Також до заяви необхідно додати оригінал або банківську копію документа про сплату судового збору, копію паспорта та копію ідентифікаційного коду, копію довіреності для представників юридичних осіб.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення судового збору не може бути задоволено у спосіб, визначений заявником, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 139, 204, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення судового збору - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідно до ч.2 ст.293, ст.294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено: 03 серпня 2018 року.

Суддя О.Г. Попова

інше відмова у задоволенні заяви про повернення судового збору