Справа № 820/1961/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 серпня 2018 р. № 820/1961/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

при секретарі судового засідання - Савчук С.С.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області - ОСОБА_2,

представника відповідача, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області, - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (36020, АДРЕСА_1) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16), Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 18) про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області неправомірною;

- зобов'язати відповідний орган державної виконавчої служби - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вчинити всі необхідні за приписом Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області перерахувати кошти в сумі 5793,08 та компенсацію в сумі 347,58 коп. на рахунок стягувача ОСОБА_1 № 177473 в Приватбанку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність відповідачів з невиконання рішення суду є неправомірною, у звязку з чим звернувся до суду.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у відзиві.

Представник відповідача, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області, у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2009 року стягнуто з Магістральної митниці Харківської області на користь ОСОБА_1 793,08 грн., як відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн., як відшкодування моральної шкоди; стягнуто з Магістральної митниці Харківської області на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., стягнуто з Магістральної митниці Харківської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 59,50 грн. судового збору, 30 грн. за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи на користь держави.

На виконання вказаного рішення суду було позивачу видано виконавчий лист №2/2/09 (а.с.120).

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 звернувся з заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про примусове стягнення заборгованості.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 10.06.2015 р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №47803733(а.с.94 зворотній бік).

Вказана вище постанова була направлена сторонам виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що Харківською митницею ДФС отримано постанову від 10.06.2015 р. про відкриття виконавчого провадження, яка адресована Харківській обласній митниці. У звязку з реорганізацією вказаного органу Харківська митниця ДФС звернулась до державного виконавця листом від 30.06.2015 р. та повідомила вказані обставини(а.с.95-96).

Постановою державного виконавця від 20.02.2017 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/2/09 закінчено у звязку з припиненням юридичної особи боржника Харківської обласної митниці (а.с.107).

Не погоджуючись з постановою державного виконавця від 20.02.2017 р. ОСОБА_1 07.03.2017 р. звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави зі скаргою.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.05.2017 р. скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця задоволено (а.с.110-112).

Визнано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 20 лютого 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 47803733 незаконною та скасовано.

Визнано бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 щодо невиконання виконавчого листа № 2-2/09 від 21.11.2013 року неправомірною і зобовязано державного виконавця або іншу посадову особу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області усунути порушення та здійснити примусове виконання даного документа.

На підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 26.05.2017 р. державним виконавцем 19.07.2017 р. прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження (а.с.114).

Листом від 19.07.2017 р. державний виконавець просив Октябрський районний суд м. Полтави направити до відділу оригінал виконавчого документу № 2-2/09(а.с.113).

У звязку з непредявленням виконавчого листа до виконання державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2018 р.(а.с.122).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідачів ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд вважає за необхідне вказати, що позивач звернувшись з даним позовом до суду просив визнати бездіяльність відповідачів неправомірною та зобов'язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вчинити всі необхідні за приписом Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та зобов'язання ГУДКС у Харківській області перерахувати кошти в сумі 5793,08 та компенсацію в сумі 347,58 коп. на рахунок стягувача ОСОБА_1 №177473 в Приватбанку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з с. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Статтями 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обовязки і права виконавців, обовязковість вимог виконавців, права і обовязки сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Як вказувалось вище, державним виконавцем на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 26.05.2017 р. прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження (а.с.114).

Зазначену постанову направлено сторонам виконавчого провадження та Октябрському районному суду м. Полтави листом від 19.07.2017 р.(а.с.113).

Як вбачається з супровідного листа від 19.07.2017 р., державний виконавець просив Октябрський районний суд м. Полтави в місячний термін з моменту отримання постанови направити до відділу оригінал виконавчого документу по справі №2-2/09 від 21.11.2013 р. з метою подальшого здійснення виконавчих дій щодо примусового виконання.

Державний виконавець просив Октябрський районний суд м. Полтави направити оригінал виконавчого документа, оскільки, як встановлено судом, супровідним листом від 20.02.2017 р. оригінал виконавчого документу було повернуто Октябрському районному суду м. Полтави у звязку з прийнятою постановою про закінчення виконавчого провадження(а.с.106).

Отже, оригінал виконавчого документа був у державного виконавця відсутній.

Представником Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області надані до матеріалів справи копії квитанцій, списків згрупованих поштових відправлень листів, згідно з якими постанова від 26.05.2017 р. разом з супровідним листом направлена на адресу Октябрського районного суду м. Полтави.

Згідно інформації з офіційного сайту «УКРПОШТА» постанова від 26.05.2017 р. разом з супровідним листом отримана Октябрським районним судом м. Полтави 31.07.2017 р.(а.с.115-120).

Вказаний вище супровідний лист від 19.07.2017 р. державним виконавцем також було направлено позивачу. (а.с. 113)

З огляду на вказане останній був обізнаний про те, що виконавчий лист не отримано та не був позбавлений можливості впродовж тривалого часу зясувати обставини виконавчого провадження та вчинити дії щодо отримання відділом оригіналу виконавчого листа.

Згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Отже законодавчо передбачено, що виконавчий документ: стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити до виконання.

Однак, від Октябрського районного суду м. Полтави оригінал виконавчого документу до відділу не надійшов.

Відповідно до п. 13. ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

З огляду на те, що державному виконавцю оригінал виконавчого документу не надійшов, останній діяв правомірно, згідно ст. 39,41 Закону України «Про виконавче провадження»

Відтак з урахуванням вимог п. 13. ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем правомірно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2018 р. та судом під час розгляду справи не встановлено бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Щодо частини позовних вимог про визнання бездіяльності Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області неправомірною, судом встановлено наступне.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, інвентаризації та погашення заборгованості за ними визначає Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Однак, оскільки виконавчий лист не перебував на виконанні (у звязку з знаходженням оригіналу у суді), Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області діяло в межах наданих повноважень та неправомірної бездіяльності Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області у спірних правовідносинах судом не вбачається.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що позивач має право відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, звернутись до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування боржника з заявою про примусове стягнення коштів у відповідності до рішення суду.

Враховуючи те, що виконавче провадження на даний час закінчено, згідно постанови від 26.04.2018 р., та до Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області не було надано заяву та виконавчий лист про стягнення коштів у відповідності до рішення суду, вимоги про зобов'язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вчинити всі необхідні за приписом Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області перерахувати кошти в сумі 5793,08 та компенсацію в сумі 347,58 коп. на рахунок стягувача ОСОБА_1 №177473 в Приватбанку є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 243, 246, 255, 271, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (36020, АДРЕСА_1) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16), Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 18) про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2018 р.

Суддя Сагайдак В.В.