Справа № 308/8641/18
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8641/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Бедьо В.І.
при секретарі судового засідання Химинець О.Я.
з участю представника позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
перекладача Жила Л. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до громадянина Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в Узбекистані, місце перебування АДРЕСА_1 , про затримання іноземця з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державна організація Військова частина НОМЕР_1 звернувся до суду із позовом до громадянина Узбекистану ОСОБА_2 про затримання іноземця з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію.
Свої вимоги мотивуває тим, що ОСОБА_2 незаконно, поза пунктами пропуску перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 342 на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Тиса» відділення інспекторів прикордонної служби «Соломоново» після незаконного перетину кордону та був затриманий представниками прикордонної поліції СР і того ж дня 30 липня 2018 року на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був прийнятий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.
У відповідача наявний документи, що посвідчує особу паспорт гр. Узбекістану НОМЕР_2 , що виданий 30.06.2014 року.
Разом з тим встановлено, що відповідач незаконно перебуває на території України, оскільки стосовно нього приймалось рішення про примусове повернення начальником Мостиського прикордонного загону ДПС України від 26.07.2018 року, згідно якого відповідач зобов`язаний був покинути територію України не пізніше 28.07.2018 року, однак такий територію України не покинув та вчинив повторно незаконне перетинання державного кордону України.
В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
На підставі наведеного позивач просить задовольнити позовні вимоги, зокрема затримати відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію та звернути рішення до негайного виконання.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 незаконно , поза пунктами пропуску перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 342 на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Тиса» відділення інспекторів прикордонної служби «Соломоново» після незаконного перетину кордону та був затриманий представниками прикордонної поліції СР і того ж дня 30 липня 2018 року на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був прийнятий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.
Судом також встановлено, що у відповідача наявний документи, що посвідчує особу паспорт гр. Узбекістану НОМЕР_2 , що виданий 30.06.2014 року.
З доданого до матеріалів справи рішення про примусове повернення начальника Мостиського прикордонного загну ДПС України від 26.07.2018 року вбачається, що згідно такого відповідач зобов`язаний був покинути територію України не пізніше 28.07.2018 року.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач територію України у визначений період не покинув та вчинив повторно незаконне перетинання державного кордону України.
Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства зобовязані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 цього ж Закону нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.
Судом встановлено, що відповідач із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади не звертався.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному вїзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.
Згідно з ч. 4ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
За ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, а саме, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 271, 272, 289, 297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Затримати громадянина Узбекистану ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт гр.. Узбекистану НОМЕР_2 , виданий 30.06.2014 року, який народився та проживає в АДРЕСА_1 ) з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісіюна строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриттічи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: В.І. Бедьо