Справа № 823/2423/18
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року справа № 823/2423/18
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Тальнівського відділу обслуговування громадян Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі відповідач), в якому просить:

визнати відмову Тальнівського відділу обслуговування громадян Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області у проведенні перерахунку пенсії відповідно до довідок №146, №147 від 30.03.2018 виданих головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві із заробітної плати та винагороди отриманих позивачем за службу в зоні відчуження, із якої визначається пенсія в сумі 186 руб. 44 коп. - протипраною;

зобов`язати Тальнівський відділ обслуговування громадян Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області провести з 08.05.2018 перерахунок та щомісячну виплату пенсії позивачу по інвалідності в наслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із заробітної плати в розмірі 186 руб. 44 коп. за 2 календарних дні роботи в зоні відчуження, відповідно до довідок №146, №147 від 30.03.2018 виданих головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, встановивши її розмірі відшкодування фактичних збитків у відповідності до постанови КМУ №1210 від 23.11.2011, з урахуванням виплачених сум;

зобов`язати Тальнівський відділ обслуговування громадян Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області в порядку ч.1 ст. 382 КАС України подати звіт про виконання рішення суду протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач усупереч положень Конституції України та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовив у перерахунку пенсії позивачу відповідно до довідок Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві № 146, № 147 від 30.03.2018.

Ухвалою суду від 26.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №823/2423/18 за позовом ОСОБА_1 до Тальнівського відділу обслуговування громадян Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 13.07.2018 на підставі заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області суд замінив неналежного відповідача у даній справі Тальнівський відділ обслуговування громадян Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на належного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Копію вказаної ухвали Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області отримало 19.07.2018, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив, тому у відповідності до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області відзиву на позов суд розцінює як визнання позову.

Розгляд справи по суті відповідно до ч. 3 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі та проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

30 березня 2018 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві позивачу було видано довідку № 146, відповідно до якої позивачу за роботу в населених пунктах відчуження м. Чорнобиль з 23.05.1986 по 24.05.1986 по місцю роботи ПВПЧ 14 УПО ГУВС м. Києва на посаді командира відділення з посадовим окладом 160 крб., фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження із якої визначається пенсія становить 46,44 крб.

Відповідно до виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві довідки від 30.03.2018 № 147 позивачу була виплачена грошова винагорода у сумі 140 руб. відповідно до наказу МВД УССР від 10.06.1986 № 151 «О поощрении личного состава подразделений пожарной охраны, участвовавшего в тушении пожара на Чернобыльской АЕС».

Позивач звернувся до Тальнівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 08.05.2018 щодо перерахунку пенсії відповідно до вказаних довідок.

У відповідь на вказану заяву листом від 30.05.2018 № 25145/02-20 позивачу було повідомлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 № 301-р затверджено список військовослужбовців із числа особового складу МВС, які брали участь у гасінні пожежі та охороні Чорнобильської АЕС 26 квітня 1986 року і стали інвалідами через значне радіоактивне опромінення (для обчислення пенсії), згідно з яким даним особам дозволено для призначення (перерахунку) пенсії брати заробіток в такому порядку: грошове утримання з розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями у кратних розмірах за 26.04.1986 збільшується на розмір премії, що була виплачена за гасіння пожежі на Чорнобильській АЕС 26.04.1986. Отримана сума множиться на 30 календарних днів. До одержаного умовного місячного заробітку додається надбавка за вислугу років. Враховуючи, що прізвище позивача не входить до даного списку, надана позивачем довідка від 30.03.2018 № 147 для перерахунку пенсії позивача не може бути врахована.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсій зазначеним категоріям осіб визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року, яка набрала чинності з 01.01.2012 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №1210).

Вказаний Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку із втратою годувальника, внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатись, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Для розрахунку пенсії по інвалідності, виходячи із заробітку за роботу в зоні відчуження, необхідно надати довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, первинні документи того періоду, які підтверджують дану роботу та отриману заробітну плату.

Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» вказано, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: №4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Так, відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1210, в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Згідно з ч. 7 Порядку № 1210, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43 для працівників, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні відчуження, був встановлений 6-годинний робочий день та 6-ти денна робоча неділя.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 були встановлені зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, I зону небезпеки, провадилась відповідно у 5, 4, 3 - кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, відряджених у зону відчуження, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.

Перелік населених пунктів і виробничих об`єктів, де оплата праці проводилась відповідно до зон небезпеки, затверджено рішеннями Урядової комісії від 07.08.86 р. № 87 (лист Держкомпраці УРСР від 13.08.86 р. № 115), від 19.08.86 р. № 108 (лист Держкомпраці УРСР від 26.08.86 р. № 124), від 18.09.86 р. № 173 (лист Держкомпраці УРСР від 24.09.86 р. № 140), від 05.01.87 р. № 339 (лист Держкомпраці УРСР від 09.01.87 р. № 1).

На решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки (зона особливого контролю), оплата праці провадилась з дня аварії виходячи з підвищених на 100 % тарифних ставок, посадових окладів, відповідно до Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. № 524-156 (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 р. № 168).

Відповідно до рішення Урядової комісії від 02 лютого 1987 року № 351 після 01.03.1987 оплата у зоні ЧАЕС провадилась на різних ділянках проммайданчика ЧАЕС в залежності від радіаційної обстановки з застосуванням показника кратності від 2 до 5.

Згідно з постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 голові Урядової комісії було надано право виплачувати працівникам одноразову винагороду за виконання особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення в розмірі до 1000 крб.

За роботу в зоні була запроваджена одноразова премія за рахунок коштів, що виділялися Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР в розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, установ організацій незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії не повинен був перевищувати 400 крб. (підпункт 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7). Після визначення місячного розрахунку заробітної плати, для обчислення розміру пенсії в розмірах фактичних відшкодувань збитків додається до цієї суми.

Згідно з розпорядженням РМ СРСР від 17 травня 1986 року № 964 рс працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що отримали гранично допустиму дозу опромінення, в зв`язку з чим вони не можуть бути допущені до виконання обов`язків в зонах, по місцю основної роботи виплачувалась одноразова винагорода, в т.ч. особам офіцерського і начальницького складу органів внутрішніх справ - 3 місячних окладів грошового забезпечення по посаді, а особам молодшого начальницького і рядового складу -500 крб.

Відповідно до Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року за № 524-156 було надано право керівникам підприємств і організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС по підвищених до 100% тарифних ставках і посадових окладах. Конкретні розміри підвищення зазначених ставок і окладів встановлювалися з урахуванням складності і терміновості робіт. Цією ж постановою особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, виконуючим службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади по військовому чи спеціальному званню виплачувалися в подвійному розмірі.

На осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ у відповідності до норм розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс поширювалися положення розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986 року, де зазначено, що грошове забезпечення начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в 3,2,1 зонах небезпеки проводиться в 5,4,3-кратному розмірі посадових окладів, а особам офіцерського і начальницьких складів, прапорщикам і мічманам також із окладів за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем роботи (служби) нараховувалися на одинарний посадовий оклад.

У відповідності з п.3 постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР виділялись кошти із союзного бюджету на витрати, передбачені розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964 та від 23.05.1986 року № 1031 /на оплату праці в зоні особливого контролю по підвищених до 100 % тарифних ставках, в кратних розмірах у зонах небезпеки , на виплату одноразової винагороди за отримання максимально допустимої дози радіації, на одноразову винагороду, яка виплачувалась за виконання особливо важливих і відповідальних робіт в розмірі до 1000 крб. та на виплату премії в розмірі до 400 крб. у відповідності з п.3 постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195/.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Довідку про заробітну плату за повний місяць перебування в зоні відчуження необхідно надавати за формою, встановленою відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (додаток 1 до Порядку).

У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця, пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час в одному з неповних календарних місяців роботи. У такому випадку довідка про заробітну плату видається за формою, затвердженою Міністерством соціального захисту населення України (згідно з листом від 27.02.1996р. №01-3/244-013-21) за постановою Ради Міністрів УРСР та Української Республіканської ради профспілок від 10.06.1986 № 207-7 та у відповідності до інших нормативних актів про оплату праці, які діяли під час виконання роботи в зоні відчуження.

У довідці повинно бути зазначено: денну (годинну) тарифну ставку, зону небезпеки, кратність оплати праці, оплата праці за роботу у вихідній та святковий день (із зазначення кількості днів), збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження, премія за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження.

Отже, обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження є первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1006-р від 25.11.1993 року «Про надання дозволу МВС на перерахунок грошового утримання колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» та розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 за № 1031рс, розрахунок такого грошового утримання здійснюється із посадового окладу і окладу за спеціальним званням, що діяли в період роботи в зоні відчуження ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Іншого порядку чи способу розрахунку грошового утримання чинним законодавством не передбачено.

Як встановлено судом, відповідно до наведених вище нормативно-правових актів оплата праці позивачу за роботу в зоні відчуження нарахована у відповідній кратності до зони перебування на підставі даних, зазначених в особових рахунках, що відображено у виданих йому Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві довідках № 146 та № 147 від 30.03.2018.

Також суд зазначає, що відповідно до узагальнення Вищого адміністративного суду України від 01.01.2007 за результатами вивчення та узагальнення судової практики перегляду Вищим адміністративним судом України в касаційному порядку судових рішень у справах Чорнобильської катастрофи; про пільгове оподаткування суб`єктів господарювання, що діють на територіях, які зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, якщо судом буде встановлено, що особа одержала певні кошти в період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС як заробітну плату, а не у зв`язку з отриманням підвищеної дози радіації, позовні вимоги про зобов`язання здійснити перерахування пенсії з урахуванням зазначених сум підлягають задоволенню.

З огляду на наведене суд висновує про безпідставність посилання у листі Тальнівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 30.05.2018 № 25145/02-20 на положення розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 № 301-р.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

А тому дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі зазначених довідок, суд вважає протиправними.

Щодо вимоги позивача визнати відмову у проведенні перерахунку пенсії позивачу протиправною, суд зазначає наступне.

Лист Тальнівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 30.05.2018 № 2545/02-20 не містить жодної інформації про результати розгляду заяви позивача від 08.05.2018, а суд встановив відсутність будь-яких рішень з цього приводу. Тому позовна вимога про визнання протиправним рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії не підлягає задоволенню.

Оскільки вищезгаданий лист-відповідь позивач помилково вважає «відмовою», суд, встановивши дійсні обставини справи, на виконання завдань адміністративного судочинства визначених ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, користуючись правами, передбаченими ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту його порушеного права дійшов висновку, що для повного захисту прав позивача, необхідно визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії відповідно до довідок №146, №147 від 30.03.2018 виданих головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві із заробітної плати та винагороди отриманих позивачем за службу в зоні відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені відповідачем у запереченнях на позов, не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки встановлення судового контролю за виконанням рішення є правом суду, то з огляду на обставини справи суд не вбачає необхідності встановлювати судовий контроль за виконанням даного рішення.

Згідно з вимогами ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не стягуються. Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2 ,6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Ченркаси, вул. Смілянська, 23, ідентифікаційний код 21366538) про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до довідок №146, №147 від 30.03.2018 виданих головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві із заробітної плати та винагороди отриманих позивачем за службу в зоні відчуження.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести з 08.05.2018 перерахунок та щомісячну виплату пенсії позивачу по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до довідок №146, №147 від 30.03.2018 виданих головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, з урахуванням виплачених сум.

Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький