Справа № 813/2497/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/5107/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, ухвалене суддею Кухар Н.А. у м. Львові о 14 год. 00 хв. у справі № 813/2497/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому з уточненням позовних вимог просить суд визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Львівській області № 1951 від 22.08.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Сокальського відділення Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області»; визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Львівській області № 286о/с від 21 вересня 2016 року; зобов'язати ГУНП у Львівській області поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України на посаді заступника начальника - начальника слідчого відділення Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області; стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівські області на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 22 вересня 2016 року; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1, на службі в Національній поліції на раніше займаній посаді та стягнення суми заборгованості за час вимушеного прогулу за один місяць.

На підтвердження позовних вимог позивач покликається на те, що станом на час прийняття наказу № 1951 від 22.08.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Сокальського відділення поліції Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області» тривало досудове розслідування за фактом отримання ним неправомірної вигоди, в інкримінованому правопорушенні вина позивача не доведена. Крім того вважає, що не може нести дисциплінарну відповідальність за неналежне зберігання та перевезення кримінальних проваджень згідно з п. 4.4 Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень, затвердженої наказом МВС України від 06.08.2012 № 681, так як кримінальні провадження, які знаходились в його автомобілі не перебували в його провадженні. З цих підстав, позивач вважає, що наказ № 268о/с від 21.09.2016 року та наказ ГУНП у Львівській області за № 1951 від 22.08.2016 року є безпідставними та незаконними.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 1951 від 22.08.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Сокальського відділення Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області».

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 286 о/с від 21.09.2016 року в частині звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_1.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Сокальського відділення поліції - начальника слідчого відділення Червоноградського відділу поліції ГУНП з 23.09.2016 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 117 100 грн. 80 коп., з урахуванням податків, зборів та обов'язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 5 970 грн. звернено до негайного виконання.

Не погодившись із рішенням суду в частині визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 117 100,80 грн. та прийняти постанову у відповідній частині, якою стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 200 806, 54 грн., у тому числі середній заробіток за один місяць в сумі 10 322, 40 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт покликається на те, що суд першої інстанції не належним чином здійснив розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те, що 22.06.2016 року Головним управлінням Національної поліції у Львівській області видано наказ № 1487 «Про призначення службового розслідування».

За результатами службового розслідування начальником Головного управління Національної поліції у Львівській області 19.08.2016 року затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Сокальського відділення поліції Червоноградського ВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.08.2016 № 1951 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Сокальського відділення поліції Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області» за грубі порушення службової дисципліни, п. 4.4 Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень, затвердженої наказом МВС України від 06.08.2012 року № 681, що виразилося у неналежному зберіганні та перевезенні кримінальних проваджень у приватному автомобілі НОМЕР_1, а також ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме використання своєї посади для створення обставин, які сприяли вимаганню неправомірної вигоди у громадянина ОСОБА_2, на заступника начальника - начальника слідчого відділення Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 21.09.2016 № 268 о/с «По особовому складу» заступника начальника - начальника слідчого відділення Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що кримінальні провадження, які перебували в приватному автомобілі що належить позивачу не перебували в його провадженні, а отже у позивача відсутній обов'язок щодо їх належного зберігання чи перевезення. Крім того суд першої інстанції зазначив, що вина позивача у вчиненні кримінального правопорушення не доведена у встановленому законом порядку, а отже не може ставитися в провину позивачу як дисциплінарний проступок.

Суд першої інстанції також зазначив, що відповідно до довідки Головного управління Національної поліції у Львівській області, позивач у липні 2016 року отримав 5 940 грн., у серпні 2016 року отримав 6000 грн. З цього судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 192, 60 грн., відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.09.2016 року по 22.05.2018 року складає 117 100, 80 грн. (608 календарних днів х 192, 6 = 117 100, 80 грн.).

Апеляційна скарга на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року подана в частині визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Межами апеляційного перегляду цієї справи є встановлення правильності визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

В свою чергу, питання про виплату грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988),

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260)

Пунктом 1 розділу 1 Порядку № 260 визначено критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Цим Порядком, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин не передбачено здійснення перерахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у разі якщо в цей час збільшено посадові оклади чи інші надбавки працюючих працівників поліції на аналогічній посаді.

В той же час відповідно до пункту 9 розділу І Порядку № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, зі змісту Порядку № 260, слідує, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

В той же час середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), оскільки Порядком № 260 цього не передбачено.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції у Львівській області середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 192 грн. 58 коп.

Оскільки позивач звільнений зі служби в поліції з 21.09.2016 року, то кількість календарних днів за період з 22.09.2016 року по 22.05.2018 року (день прийняття рішення судом першої інстанції) становить 608, а отже середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 117 100, 80 грн.

Отже, судом першої інстанції вірно проведено розрахунок суми за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь відповідача, без врахування підвищення посадових окладів, доплат, премій діючим працівникам поліції на аналогічних посадах.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно проведеного розрахунку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції в частині визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції в частині визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду в цій частині без змін.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 253, 308, 310, 326, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року справі № 813/2497/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Т.В. Онишкевич

Р.П. Сеник

Повний текст виготовлено 31.07.2018 року