Справа № 804/187/117/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року Справа № 804/187/117/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості за державною та додатковою пенсією, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області в якому позивач просить:
визнати дії Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровської області щодо нарахуванню та виплатити ОСОБА_2 компенсації за несвоєчасну виплату заборгованості за рішенням суду протиправними;
зобовязати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 невиплачену суму компенсації за період з 23.09.2013 р. по 01.12.2017 р. в розмірі 3% річних згідно ч. 1 ст. 5 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.
Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, згідно посвідчення серії А № 087790 виданого Дніпропетровсь кою обласною державною адміністрацією 07.02.2000 р. є особою, яка постраждала внаслідок Чор нобильської катастрофи 1 категорії та згідно посвідчення серії Б № 387234 виданого Управлін ням праці та соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації є ін валідом війни 2-ої групи.
Постановою від 13 грудня 2010 року по справі № 2-а-460/2010 Петриківського районного суду Дніпропетровської області зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 у відповідності до ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державну пенсію у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 11.05.2010 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період.
Вказана постанова після перегляду Дніпропетровським адміністративним апеляційним судом 15 травня 2012 року вступила в законну силу та було видано виконавчий лист.
В грудні 2014 року надійшов лист від Управління Державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень ГУЮ у Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року про внесення даної виплати до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.
27 січня 2017 року відповідачем було зроблено запит позивачу про уточнення актуальності наданих реквізитів для здійснення виплат відповідачем згідно рішень суду.
На думку позивача, відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень відповідачем повинно бути нарахована компенсація в розмірі 3% річних від ненарахованої своєчасно суми. В цьому випадку сума заборгованості з 23 вересня 2013 року по 01 грудня 2017 року складає 9369,47 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
За приписами пункту 50 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників№ 845 компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку.
Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.
Згідно п. 51 Порядку у рішенні (постанові) про виплату компенсації зазначаються: назва і дата видачі виконавчого документа, найменування органу, що його видав; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та по батькові (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), код згідно з ЄДРПОУ або податковий номер (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія і номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття такого номера, реквізити рахунків стягувача і боржника; дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів, дата перерахування коштів стягувачу; строк прострочення платежу; реквізити рахунка, з якого здійснюється безспірне списання; спосіб перерахування коштів стягувачу; сума нарахованої компенсації.
Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова - керівником органу державної виконавчої служби.

Тобто, відповідне рішення про виплату компенсації приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державною казначейською службою України. Тому, позивач звернувся до суду з вказаною позовною вимогою до неналежного відповідача.

При цьому даних, що позивач звертався до Державної казначейської служби України суду позивачем не надано.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на означене суд відмовляє у задоволені позовних вимог.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.244, 245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1