Справа № 1740/1881/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
03 серпня 2018 року м. Рівне №1740/1881/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринець Д.Є., після одержання позовної заяви
доВолодимирецька районна державна адміністрація Управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації
про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій, -
09.07.2018 ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Володимирецької районної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій.
Ухвалою суду від 12.07.2018 позовну заяву було залишено без руху, позивачу недоліки позовної заяви було запропоновано усунути шляхом подання до суду адміністративного позову, форма та зміст якого відповідає вимогам ст.160 КАС України; копії довідки про споживання електроенергії - примірник для суду та відповідно до кількості учасників справи; позивачу слід було уточнити позовні вимоги і викласти їх у відповідності до ч.5 ст. 160 КАС України; подання оригіналу ордеру, виданого відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" та вимог ст.59 КАС України; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з відповідними доказами на її підтвердження, або доказів того, що позов подано в строк.
01.08.2018 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками, які містили позовну заяву у новій редакції від 30.07.2018, відповідь на адвокатський запит від 17.07.2018; копію витягу з протоколу від 12.12.2017, яким позивачу відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям; копію довідки №6055 про те, що ОСОБА_2 станом на 21.11.2017 дійсно не зареєстрований на обліку у Володимирецькому Центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України та як шукаючий роботу не перебуває. У новій позовній заяві зазначено, що копію оскаржуваного рішення щодо відмови в призначенні сім'Ї ОСОБА_1 як малозабезпеченій позивач отримала лише в липні 2018 року.
З цього приводу суд зазначає, що вперше ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду 09.07.2018, а адвокатський запит, у відповідь на який ОСОБА_1 стверджує, що і отримала оскаржуване рішення датований 12.07.2018, тобто вже після подання первісного адміністративного позову.
Відповідно до ч.2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов'язані добровільно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.
Частиною 6 вказаної статті передбачено, що за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Вирішуючи питання щодо подання ОСОБА_1 позовної заяви в межах строків звернення до суду визначених ч.2 ст. 122 КАС України, суд виходив з наступного.
У відповідності до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) (пункт пятий).
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Зі змісту позовної заяви суддею встановлено, що підставою для звернення до суду з позовом слугувала неправомірність на думку позивача рішення відповідача №29 від 12.12.2017 про відмову в наданні державної соціальної допомоги сім'ї позивача як малозабезпеченій.
У доданому до заяви про усунення недоліків новому примірнику позовної заяви позивач зазначила, що дізналась про наявність оскаржуваного рішення лише в липні 2018 року та на підтвердження вказаного надала відповідь на адвокатський запит, який був поданий 12.07.2018, в зв'язку з наведеними обставинами позивач вважає, що не допустила пропуску строку звернення до суду. Проте суд бере до уваги те, що з цим позовом ОСОБА_1 звернулась до суду 09.07.2018, що підтверджується відміткою Рівненського окружного адміністративного суду, тобто адвокатський запит був поданий після того, як позивач оскаржила рішення № 29 від 12.12.2017.
Враховуючи викладені доводи позивача у вказаній заяві суд зазначає наступне.
Відповідно ч.1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватись лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.
Частинною другою статті 122 КАС України, встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Дана норма означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Додатково суд звертає увагу при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. Так, у справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії, суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
У справі Пономарьов проти України Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Суд вважає, що з моменту отримання позивачем повідомлення про не призначення соціальної допомоги вона дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав. Однак не надала належних доказів із зазначенням конкретного часу отримання цього повідомлення.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Беручи до уваги вищевикладені обставини та керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд вважає, що вказані позивачем обставини не доводять того, що ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів у встановлений ч.2 ст. 122 КАС України строк.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 року позивачу зокрема було запропоновано усунути недоліки позовної заяви зокрема шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з відповідними доказами на її підтвердження, або доказів того, що позов подано в строк.
Суд встановив, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимирецької районної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій подано з пропуском строку звернення до суду передбачених ч.2 ст. 122 КАС України та з поданої позовної заяви і доданих до неї матеріалів не встановив підстав для поновлення строку.
В даному випадку необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.
Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача настають негативні юридичні наслідки.
Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Водночас, слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах Осман проти Сполученого королівства від 28.10.1998 та Креуз проти Польщі від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв'язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Крім того суд зазначає, що в ухвалі Рівненського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 про залишення позовної заяви без руху також було запропоновано позивачу подати копію довідки про споживання електроенергії - примірник для суду та відповідно до кількості учасників справи, яка відповідно до Акта №85 від 09.07.2018 відділу документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду була відсутня під час розкриття конверта надісланого від ОСОБА_1; та оригіналу ордеру, виданого відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" та вимог ст.59 КАС України, однак вказані документи не були долучені, а отже недоліки вказані в ухвалі суду від 12.07.2018 не виправлені.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин суд дійшов висновку, що наведені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки позивачем в повному обсязі не усунуто, що унеможливлює відкриття провадження в справі.
Водночас позивач згідно статті 169 КАС України не позбавлений права повторно звернутись до Рівненського окружного адміністративного суду з відповідним адміністративним позовом оформленим з урахуванням вимог КАС України
Керуючись статтями 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Махаринець Д.Є.