Справа № 165/2742/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/5152/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Іщук Л.П., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року, ухвалене суддею Андрусенком О.О. в місті Луцьку у справі № 165/2742/17 за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити призначену пенсію за віком,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до суду, у якому просить суд визнати дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2015 року по 15.09.2016 року протиправними та зобов'язати виплатити невиплачену з 01.06.2015 року по 15.09.2016 року пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підтвердження позовних вимог позивач покликається на те, що з 23.01.2011 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачці призначено пенсію за віком. Під час перебування на посаді судді Апеляційного суду Волинської області виплати пенсії за віком були призупинені з 01.04.2015 року і не здійснювались до звільнення з посади 15.09.2016 року. Позивачка зазначає, що про порушення своїх прав дізналась у жовтні 2017 року із судової практики, а саме ознайомившись із постановою Верховного Суду України від 24 травня 2016 року щодо аналогічних правовідносин. У зв'язку з цим позивачка звернулась із заявою до відповідача про здійснення таких виплат, однак відповідач відмовив їй у здійсненні цих виплат.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про залишення позовної заяви без розгляду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті пенсії за віком призначеній відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.06.2015 року по 15.09.2016 року.

Зобов'язано Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити ОСОБА_1 виплату невиплаченої пенсії за віком з 01.06.2015 року по 15.09.2016 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року та прийняти постанову, якою адміністративний позов залишити без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та зазначає, що судом при вирішення справи не враховано подання адміністративного позову поза межами шестимісячного строку звернення до суду встановленого статтею 99 КАС України, так як виплата пенсії позивачці призупинена з 01.04.2015 року, а позивачка звернулась з позовом лише в листопаді 2017 року. Апелянт вважає необґрунтованим посилання позивачки та суду на статтю 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки правова норма цієї статті стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини Пенсійного фонду.

Оскільки учасники справи, належним чином повідомленим повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибули, справу розглянуто у порядку письмового провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те, що ОСОБА_1 з 20 жовтня 1986 року по 11.08.2008 року працювала суддею Нововолинського міського суду Волинської області, а з 12.08.2008 року по 15.09.2016 року суддею Апеляційного суду Волинської області.

З 23.01.2011 року позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та взято на облік у Іваничівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області (правонаступником є Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області).

Постановою Верховної Ради України № 1513-VIII від 08.09.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку, наказом Апеляційного суду Волинської області № 97/15 від 15.09.2016 року відраховано зі штату Апеляційного суду Волинської області.

З 20.09.2016 року Іваничівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області позивачку переведено з пенсії за віком на довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Проте, під час перебування ОСОБА_1 на посаді судді Апеляційного суду Волинської області з 01.04.2015 року відповідачем відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII припинено нарахування та виплату позивачу пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, у жовтні 2017 року, ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за віком за період з 01.06.2015 року по 15.09.2016 року, однак їй в цьому було відмовлено, що стало підставою для звернення позивачки до суду із цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Статтею 99 КАС України (в редакції чинній на момент подання позову) визначаються строки звернення до адміністратив ного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юри дичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вва жатися спірними після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Цей строк, згідно з частиною 2 цієї статті, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як видно із матеріалів справи, про порушення свого права ОСОБА_1 дізналася у травні 2015 року, коли відповідач припинив нарахування та виплату їй пенсії, а до суду звернулася лише у листопаді 2017 року, тобто з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, визначеного частиною другою статті 99 КАС України.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 100 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Спірні виплати є одноразовими, виплачуються щомісячно і правовідносини закінчуються на день проведення таких виплат, тобто про своє порушене право позивач дізнався після неотримання спірних пенсійних виплат.

Позивачем під час розгляду справи не наведено обставин, які б давали підстави вважати поважними причини пропуску звернення до суду, й судом такі не встановлені.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання суду першої інстанції на приписи частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма Закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу.

Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, положення наведених норм права регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, тобто безспірних сум, однак не виплачених з вини пенсійного органу.

Натомість, спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.

До такого висновку прийшов і Верховний Суд України в рішенні від 03.07.2018 року в справі № 484/470/17.

З огляду на наведене, на думку апеляційного суду, наявні правові підстави для залишення адміністративного позову без розгляду.

При цьому слід зауважити те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до норм частини третьої статті 123 цього Кодексу, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на вищевикладене, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про залишення адміністративного позову без розгляду з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 319, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року в справі № 165/2742/17 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити призначену пенсію за віком - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Л.П. Іщук

Р.П. Сеник