Справа № 813/1798/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1798/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп'як О.О., розглянувши у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення одноразової грошової допомоги,-

в с т а н о в и в:

02.05.2018 року на адресу Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не донарахування та недоплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні, яка передбачена ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в сумі 1120 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 1120 грн., винагороди за участь в АТО в сумі 4386 грн., винагороди в сумі 1325 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 5307, 06 грн., індексації в сумі 1463, 34 грн.;

- стягнути з відповідача на його користь одноразову грошову допомогу при звільненні, яка передбачена ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в сумі 161 935, 41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 1993 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України. 28.09.2015 року у відповідності до наказу ГУ МВС України у Львівській області №680о/с позивач був звільнений з ОВС України у запас за п.64 «б» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення становить 22 роки 00 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні 22 роки 02 місяці 20 днів. Після звільнення йому була нарахована і виплачена одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в сумі 51510, 91 грн. Згідно довідки №437/46/02-18 від 01.02.2018 року наданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській області, одноразова грошова допомога при звільненні нарахована з наступних видів нарахувань: посадовий оклад 1120 грн., оклад за спеціальним званням (підполковник) 130 грн., надбавка за вислугу років 35% - 437, 50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% (843, 75 грн.), премія 85% - 2151, 56 грн. 01.02.2018 року позивачу було надано довідку №433/46/02-2018 від 01.02.2018 року про грошове забезпечення за 2013-2015 роки. Вважає, що у вказану довідку безпідставно не було включено суму компенсації за невикористану відпустку, що виплачена при звільненні. На його звернення відповідач надав довідку №1043/46/01-2018 від 13.03.2018 року в якій вказано, що йому було нараховано компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5307, 06 грн. Вважає, що відповідач протиправно не включив до складу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, що передбачена ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», такі види грошового забезпечення, як: матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань в сумі 1120 грн., матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 1120 грн., винагорода за участь в АТО в сумі 4386 грн., винагороди в сумі 1325 грн., компенсація за невикористану відпустку в сумі 5307, 06 грн., індексація в сумі 1463, 34 грн., а тому невірно обрахував та виплатив йому одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби. Просить позов задовільнити повністю.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі №813/1798/18.

Даною ухвалою запропоновано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз'яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 21.05.2018 року надіслано відповідачу за адресою: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3. Копію вказаної ухвали отримано відповідачем 24.05.2018 року про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване поштове відправлення з повідомленням про вручення №388.

Частиною одинадцятою статті 126 КАС України визначено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Отже, враховуючи положення наведеної вище правової норми, суд дійшов висновку, що відповідач своєчасно та належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

На час прийняття рішення у даній справі відзив на позовну заяву або заява про визнання позову від відповідача до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з таких підстав.

З 1993 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України. 28.09.2015 року у відповідності до наказу ГУ МВС України у Львівській області №680о/с позивач був звільнений з ОВС України у запас за п.64 «б» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення становить 22 роки 00 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні 22 роки 02 місяці 20 днів. Після звільнення йому була нарахована і виплачена одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в сумі 51510, 91 грн.

В матеріалах справи наявна довідка №437/46/02-2018 від 01.02.2018 року видана ОСОБА_1 про те, що одноразова вихідна допомога при звільненні нарахована з наступних видів нарахувань: посадовий оклад - 1120, 00 грн., оклад за спец звання - 130, 00 грн., надбавка за вислугу років 35 % - 437, 50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50 % - 843, 75 грн., премія 85 % - 2151, 56 грн. Всього нараховано грошове забезпечення в сумі - 4682, 81 грн. Розрахунок вихідної допомоги: 4682, 81 грн. * 22 роки (календарна вислуга років) * 50% (до статті звільнення) = 51 510, 91 грн.

Крім цього, наявна довідка №433/46/02-2018 від 01.02.2018 року видана ОСОБА_1 про нарахування грошового забезпечення за 2013-2015 роки, згідно якої вихідна допомога при звільненні становила 51 510, 91 грн.

Довідка №1043/46/01-2018 від 13 березня 2018 року видана ОСОБА_1 про те, що на підставі наказу від 28.09.2015 року №680 о/с ГУ МВС України у Львівській області нараховано компенсацію за невикористану відпустку у кількості 34 доби: - компенсація за невикористану відпустку складає 5 307, 06 грн. Виплата проведена у жовтні 2015 року.

Позивач вважає, що відповідач протиправно не включив до складу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, що передбачена ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», такі види грошового забезпечення, як: матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань в сумі 1120 грн., матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 1120 грн., винагорода за участь в АТО в сумі 4386 грн., винагороди в сумі 1325 грн., компенсація за невикористану відпустку в сумі 5307, 06 грн., індексація в сумі 1463, 34 грн., а тому невірно обрахував та виплатив йому одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби.

Посилається на те, що згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Так, частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Суд надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог позивача, зазначає наступне.

За приписами статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Виходячи із змісту зазначеної норми процесуального закону, передумовою звернення до суду є суб'єктивне переконання особи (позивача) у порушенні її прав суб'єктом владних повноважень у конкретних публічно-правових відносинах. Тобто, переконання у тому, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї оскаржуваним рішенням протиправно покладено певний обов'язок. При цьому, у разі відповідного звернення, суд при розгляді справи надає оцінку доводам щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах.

Такий висновок повністю узгоджується із нормами частини першої статті 2 КАС України. Так, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Аналіз положень частини першої статті 2 КАС України свідчить, що завдання адміністративного судочинства визначаються через: мету судочинства - ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, факт порушення повинен мати місце саме у публічно-правових відносинах позивача із відповідачем (суб'єктом владних повноважень).

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання адміністративного судочинства. Якщо при розгляді справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача, то навіть у разі, якщо рішення суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстави для задоволення позову та їх скасування відсутні. Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Зазначений висновок повністю узгоджується із практикою Верховного Суду України. Так, у постанові від 10.04.2012 року (справа № 21-1115во10) Верховний Суд зазначив, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його дій можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням чи діями.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач не надав суду доказів звернення до відповідача з заявою про зобов'язання провести донарахування чи доплату одноразової грошової допомоги при звільненні. Відтак, відповідач не мав підстав для вирішення питання щодо наявності в позивача права на донарахування/перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, рішення з даного питання відповідачем не приймались, а доказів зворотного до матеріалів справи не подано. Слід звернути увагу, що позивачем жодних рішень відповідача як суб'єкта владних повноважень щодо відмови йому у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні в іншому розмірі, ніж було виплачено раніше в даному позові не оскаржується.

Враховуючи те, що відповідач не розглядав та не вирішував питання щодо донарахування/перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, звернення позивача з даними позовними вимогами є передчасними. А відтак, неможливо стверджувати про допущення відповідачем бездіяльності в межах оскаржуваних правовідносин.

Згідно ч.2 ст.79 КАС України, позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви.

Суд також звертає увагу на те, що позивач не скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 80 КАС України, подати клопотання про витребування доказів судом, у разі неможливості такі надати самостійно.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову став висновок суду про відсутність порушення прав та інтересів позивача певними діями чи рішеннями, оскільки такі відповідачем не приймались а також оскільки судом встановлено відсутність допущення відповідачем бездіяльності в межах оскаржуваних правовідносин, підстави для надання оцінки правомірності нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за результатами розгляду позовної заяви відсутні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення одноразової грошової допомоги, слід відмовити.

Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 90, 139, 242- 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення одноразової грошової допомоги - відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Львівський окружний адміністративний суд.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено 01.08.2018 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна