Справа № 804/2708/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2018 року Справа № 804/2708/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Музиці Я.І.
представників позивача - Боненко О.В., Леляков І.В.
представників відповідача - Кекуатова Н.І., Джур В.В.
13.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю НАУКОВО - ВИРОБНИЧА ФІРМА ТОПСТАР" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України від 05.02.2018 за №UA110000/2018/400002/2 щодо коригування митної вартості товарів;
На думку позивача відповідач протиправно ухвалив Рішення від 05.02.2018 за №UA110000/2018/400002/2 щодо коригування митної вартості товарів внаслідок чого сума податків склала 733 438,13 грн., що зазначено у графі 48 «Нарахування платежів» Декларації форми МД-2 від 06.02.2018 року. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обгрунтування вибору методу визначення митної вартості, Позивача було зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи; 1) рахунок-проформу, 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги виробника товару, 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Позивач одержав відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару, що підтверджуються карткою відмови за № UA110180/2018/0009. Враховуючи протиправність рішень відповідача як суб'єкта владних повноважень, позивач просить суд вирішити питання щодо відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями.
Ухвалою суду від 18.04.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі.
Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили в задоволенні позовних вимог відмовити, надали письмовий відзив проти позову, в якому зазначили таке.
Декларантом за ЕМД від 02.02.2018 №UA110180/2018/401896 заявлені наступні відомості у митній декларації: вага брутто товару 25 900 кг, вага нетто -25 765,58 кг. митна вартість оцінюваної партії товару 44 883.31 дол. США. Зазначені відомості щодо ваги нетто містяться у пакувальному листа та експортній декларації країни відправлення (Китай). У той же час, у наданих декларантом до митного оформлення основних документах, що підтверджують заявлену митну вартість: специфікації №9 від 15.12.2017 та комерційному рахунку 09/2017 від 15.12.2017 зазначені інші вагові характеристики партії товару щодо ваги нетто - 25 676,58 кг (різниця складає 89 кг). Зазначене свідчить про невідповідність числових значень у товаросупровідних документах, наданих декларантом до митного оформлення та відомості у основних документах митного оформлення суперечать один одному. Крім того, враховуючи узгоджені умови поставки СІF Одеса, при яких всі витрати до поіменованого порту оплачує Продавець безпосередньо впливає на вартість навантажувально-розвантажувальних витрат, доставку партії товару із Китаю до Одеси на морському судні, що є складовими митної вартості. До митного оформлення надані банківські платіжні документи, свіфт від 02.11.2017 на суму 13 101 дол.США та свіфт від 11.01.2018 на суму 31 782,22 дол.США. Свіфт датований 02.11.2017 має відмітки банку ПУМБ 01.11.2017, що викликає сумніви у його достовірності. У свіфт від 02.11.2017 підставою для оплати зазначено проформу-інвойс від 30.10.2017 №09/2017, яку декларантом не надано до митного оформлення. Схема щодо % оплати встановлена умовами контракту СН019/16 та специфікації №9 до цього контракту покупцем не була дотримана. Рішення про коригування митної вартості прийнято митницею у відповідності до норм чинного законодавства. У визначений позивач не скористався своїм правом щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості товарів. Відповідач вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.
У відповіді на відзив, яку позивач надав 08.06.2018, позивач зазначив, що не погоджується з доводами відповідача, оскільки відзив не містить заперечень щодо наведених позивачем обставин та правих підстав позову. Відповідач не навів у своєму рішенні ні умов поставки за якими поставлявся товар №1, ні комерційних умов за якими він поставлявся, ні обсягу партії поставленого товару, що ще раз підтверджує необгрунтованість рішення про коригування митної вартості. Щодо ненадання додаткових документів, позивач зазначив, що чинне законодавство передбачає право декларанта подати додаткові документи, а не його обов'язок.
У запереченнях проти відповіді на відзив, поданих 20.06.2018 відповідач зазначив, що рішення про коригування митної вартості, прийнято посадовою особою митниці та скориговано митну вартість саме за кілограм ввезеного Позивачем товару, а не за штуку, як зазначає представник позивача. Декларант Позивача вказаним правом на митне оформлення під гарантійні зобов'язання та подання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості не скористався.Тим самим митниця лише констатує факт, що Позивач самостійно відмовився від права додатково підтвердити заявлену митну вартість, як це передбачено Митним кодексом України, та не усунув розбіжності, виявлені митним органом під час здійснення контролю митної вартості товарів, і ніяким чином не обмежує його право на звернення до суду. Надані позивачем документи під час судового провадження не можуть бути взяті до уваги, оскільки не були досліджені посадовою особою митниці при прийнятті оскаржуваного рішення. Рішення про коригування митної вартості та картка відмови прийняті митним органом на підставі та у межах наданих повноважень,а підстави для задоволення позову відсутні.
25.07.2018 позивачем надано пояснення за результатами розгляду справи у судовому засіданні, в якому позивач зауважив, що проформа-інвойс не є розрахунковим документом, оскільки не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми. Крім того, декларант не зобов'язаний подавати проформу-інвойс. Щодо ненадання додаткових документів, акцентував, що митним органом не доведено до відома декларанта, яка саме інформація підлягає уточненню.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, Товариство з обмеженою відповідальністю НАУКОВО - ВИРОБНИЧА ФІРМА ТОПСТАР" зареєстроване 20.09.2004 р. та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 33183798.
02.02.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю НАУКОВО - ВИРОБНИЧА ФІРМА ТОПСТАР" подало до митного поста «Спеціалізований» Дніпропетровської митниці ДФС електронну митну декларацію (далі - ЕМД) від 02.02.2018 №UA110180/2018/401896 для здійснення митного оформлення товару - вироби з чавуну, нержавіючої сталі - промислова арматура для трубопроводів в асортименті.
Зазначений товар ввезений позивачем на митну територію України на підставі Специфікації від 15.12.2017 № 9 до Контракту від 05.05.2016 № СН 019/16, укладеного позивачем з Компанією KANG DA PIPE FITTINGS CO., LTD.
Митна вартість товару заявлена декларантом позивача шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ на товар 1 - на рівні 1,15 дол.США/кг; товар 2 - на рівні 1,45 дол.США/кг; товар 3 - на рівні 8,85 дол.США/кг; товар 4 - на рівні 4,79 дол.США/кг.
Разом із ЕМД у якості додатків були подані усі необхідні, передбачені ст. 53 МКУ документи, а саме: контракт № СН019 від 05.05.2016 p., специфікацію № 9 від 15.12.2017 p., рахунок - фактуру (інвойс) від 15.12.2017 p., пакувальний лист від 15.12.2017 p., коносамент від 15.12.2017 p., автотранспортну накладну від 23.01.2018 p., страховий поліс від 12.12.2017 p., банківський платіжний документ, що стосується товару від 02.11.2017 p., банківський платіжний документ, що стосується товару від 11.01.2018 p., сертифікат про походження товару від 25.12.2017 p., інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю від 01.02.2018 p., копія митної декларації країни відправлення від 13.12.2017 р.
За результатами формато - логічного контролю автоматизованою системою аналізу ризиків за ЕМД від 02.02.2018 UA110180/2018/401896 було згенеровано обов'язкову форму контролю 105-І2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»: можливе заниження митної вартості товару: (1.2). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ» та 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, виявлено наступні розбіжності:
- у наданих декларантом до митного оформлення основних документах, що підтверджують заявлену митну вартість: специфікації №9 від 15.12.2017 та комерційному рахунку 09/2017 від 15.12.2017 зазначені інші вагові характеристики партії товару щодо ваги нетто - 25 676,58 кг (різниця складає 89 кг);
- до митного оформлення надані банківські платіжні документи, свіфт від 02.11.2017 на суму 13 101 дол. США та свіфт від 11.01.2018 на суму 31 782,22 дол.США. Свіфт датований 02.11.2017 має відмітки банку ПУМБ 01.11.2017, що викликає сумніви у його достовірності. У свіфт від 02.11.2017 підставою для оплати зазначено проформу-інвойс від 30.10.2017 №09/2017, яку декларантом не надано до митного оформлення;
За результатами контролю співставлення встановлено. Рівень заявленої декларантом митної вартості товару» №2 (код товару 7307931 100)- 1.4501 дол/кг. Рівень митної вартості ідентичного Товару, самостійно заявленої декларантом та раніше визнаного митними органами, з урахуванням виробника товару KANG, DA PIPE FITTINGS CO., LTD, торгівельної марки KANG DA. комерційних умов поставки CIF Одеса, імпортованих за тим же зовнішньоекономічним контрактом від СН019/16 від 05.05.2016. за ціною угоди на рівні 2.3264 дол./кг (митна декларація від 07.08.2017 № UA110180/2017/409840).
В порядку ст. 55 Митного кодексу України додаткових документів до митного органу декларантом надано не було.
Правовідносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частин 1, 2, 4, пункту 1 частини 6 статті 321 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.
У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.
Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 Митного кодексу України.
Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Згідно статтей 246, 248 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:
1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;
2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;
3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;
4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;
5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;
6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;
7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
Декларація митної вартості подається у разі:
1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;
2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;
3) якщо покупець та продавець пов'язані між собою.
В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.
Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.
Згідно до ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів , які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
В ході судового розгляду справи встановлено, що підставою для здійснення коригування митної вартості заявленого до розмитнення позивачем товару за МД UA110180/2018/401896 від 02.02.2018 в сторону збільшення ціни товару із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості, стали розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, та ненадання декларантом документів згідно з сформованого переліку.
Судом досліджені надані позивачем в якості доказу підтвердження правильності визначення митної вартості товару за МД №UA110180/2018/401896 від 02.02.2018, контракт №СН 019/16 від 05.05.2016, специфікація №9 від 15.12.2017 до контракту №СН №СН 019/16 від 05.05.2016, пакувальний лист від 15.12.2017. б/н; комерційний інвойс від 1512.2017; коносамент від 15.12.2017; автотранспортна накладна від 23.01.2018; страховий поліс від 12.12.2017, платіжні доручення.
Відповідно до п.2.1 контракту СН019/16 від 05.05.2016 номенклатура, кількість, ціна товару визначається у Специфікації (інвойс), яка складається на кожну партію товару і є невід'ємною частиною контракту.
Відповідно до пункту 2.1 контракту від 05.05.2016 №СН019/16 номенклатура, кількість, ціни товару, що постачається узгоджуються у Специфікаціях (інвойсах) на кожну партію товару та являються невід'ємною частиною контракту.
Так, сторони зовшнішьоеокономічної угоди контракту від 05.05.2016 №СН019/16 узгодили у Специфікації №9 від 15.12.2017 вартість партії товару, що постачається вагою нетто 25 676,58 КГ та вартістю 44 883.31 дол. США.
Декларантом за ЕМД від 02.02.2018 №UA110180/2018/401896 заявлені наступні відомості у митній декларації: вага брутто товару 25 900 кг, вага нетто -25 765,58 кг. митна вартість оцінюваної партії товару 44 883.31 дол. США. Зазначені відомості щодо ваги нетто містяться у пакувальному листа та експортній декларації країни відправлення (Китай).
Проте, суд зазначає, що у наданих декларантом до митного оформлення основних документах, що підтверджують заявлену митну вартість: специфікації №9 від 15.12.2017 та комерційному рахунку 09/2017 від 15.12.2017 зазначені інші вагові характеристики партії товару щодо ваги нетто - 25 676,58 кг (різниця складає 89 кг).
Отже, зазначене свідчить про невідповідність числових значень у товаросупровідних документах, наданих декларантом до митного оформлення та відомості у основних документах митного оформлення суперечать один одному.
Стосовно електронного інвойсу за ЕМД, суд зазначає, що декларантом вказано виробника та відправника товару KANG DA РІPE FITTINGS CO., LTD. торгівельна марка -KANG DA. Проте, у наданих до митного оформлення основних документах:специфікації та інвойсу та самому контракті не зазначено, що безпосереднімвиробником товару є саме KANG DА PIPE FITTINGS CO., LTD.
Відповідно до умов додаткової угоди до контракту №9 від 15.12.2017 оплата здійснюється у вигляді: 30% передплати або 13 465,053 дол. США до моменту відправлення товару та 70% або 31 418,317 дол. США після отримання копії коносаменту. Тобто на момент прибуття товару у МП Одеса 100% оплата повинна бути здійснена покупцем.
Суд зазначає, що до митного оформлення були надані банківські платіжні документи, свіфт від 02.11.2017 на суму 13 101 дол.США та свіфт від 11.01.2018 на суму 31 782,22 дол.США. Свіфт датований 02.11.2017 має відмітки банку ПУМБ 01.11.2017, що викликає сумніви у його достовірності. У свіфт від 02.11.2017 підставою для оплати зазначено проформу-інвойс від 30.10.2017 №09/2017, яку декларантом не надано до митного оформлення. Отже, схема щодо % оплати встановлена умовами контракту СН019/16 та специфікації №9 до цього контракту покупцем не була дотримана.
Отже, враховуючи зазначені в повідомленні №1 митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД від 02.02.2018 UA110180/2018/401896, неподання додаткових документів відповідно до сформованого митницею переліку, непідтвердження якісних характеристик імпортованого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення витрат відповідно до положень ч.10 ст.58 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 Кодексу, п.6 ст.54 Кодексу.
За таких обставин, суд погоджується з відповідачем, що документи, надані позивачем до митної декларації № UA110180/2018/401896 від 02.02.2018 дійсно містять суттєві розбіжності щодо заявленої вартості товару, а враховуючи ненадання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу та під час гарантійних зобов'язань, дії відповідача щодо коригування є цілком правомірними.
Відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування неможливості визначення митної вартості за ціною контракту (методом 1) та необхідності визначення митної вартості товару саме за методом №2ґ (резервним), тобто дотримане правило послідовності застосування методів, визначене Митним кодексом України.
Враховуючи зазначене, митну вартість товарів №1, що імпортуються, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2 ґ), - резервний метод визначення Митної вартості (ст.64 МКУ) до рівня митної вартості подібних товарів враховуючи країну виробництва та експорту, назву товару та матеріал виготовлення, сферу призначення та технічні характеристики, здійснених за ціною контракту у найближчий до митного оформлення час за ЕМД №UA100070/2017/211494 від 15.11.2017 (товар№2) 4, 6062 дол./кг.
Посилання позивача на той факт, що відповідачем неправомірно застосовано резервний метод митної вартості, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.
Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю НАУКОВО - ВИРОБНИЧА ФІРМА ТОПСТАР" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст.244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 серпня 2018 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко