Справа № 814/2188/16
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2018 року

Київ

справа №814/2188/16

адміністративне провадження №К/9901/3340/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року (головуючий суддя - Лебедєва Г.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року (головуючий суддя - Скрипченко В.О., Золотніков О.С., Осіпов Ю.В.) у справі

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області

про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 26.09.2016 р. №269 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції (у зв`язку з скороченням штатів), поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 25 жовтня 2016 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 26.09.2016 року №269 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції (у зв'язку з скороченням штатів), поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визнання необґрунтованим, упередженим, невмотивованим, протиправним та скасування рішення атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, викладене у протоколі від 29.02.2016 року ОП №15.00004125.0023327 про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції із формулюванням: "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", заборонивши їх подальше використання.

2. Ухвалою суду від 25.01.2017 року адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання необґрунтованим, упередженим, невмотивованим, протиправним та скасування рішення атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, викладене у протоколі від 29.02.2016 року ОП № 15.00004125.0023327 про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції із формулюванням: "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", заборонивши їх подальше використання, залишено без розгляду.

3. Позовні вимоги вмотивовані тим, що наказ ГУ НП в Миколаївській області від 26.09.2016 року №269 о/с про звільнення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не дотримана процедура звільнення при скороченні штату, питання щодо можливого використання позивача на службі в поліції не обговорювалось, вакантні посади їй не пропонувались, хоча вона мала бажання проходити службу в поліції в майбутньому та на момент звільнення мала звання капітан поліції та вислугу 11 років в органах внутрішніх справ України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року, адміністративний позов задоволено.

4.1. Визнано протиправним та скасовано наказ №269 о/с від 26.09.2016 року в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 4 Закону України "Про національну поліцію" (у зв'язку з скороченням).

4.2. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника слідчого відділення Казанківського відділення Новобузького відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області.

4.3. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 15786,15гривень, без врахування середньої заробітної плати за одним місяць, що підлягає негайному виконанню.

4.4. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 3991,90гривень.

4.5. Постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 3991,90 гривень звернуто до негайного виконання.

5. Задовольняючи позов, суди дійшли висновку, що в структурі Головного управління Національної поліції в Миколаївській області відбулась реорганізація, при цьому штат управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області не скоротився, посаду, яку обіймав позивач, не було скорочено. Суди зазначили, що посада начальника слідчого відділення Казанківського відділення Новобузького відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області позивачу не пропонувалась, що, за переконанням суду, є порушенням трудових прав позивача. При цьому відповідачем не було запропаново позивачу жодної вакантної посади з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції. Суди дійшли висновку, що під час прийняття оскаржуваного наказу вимоги ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію" відповідачем не дотримані, що призвело до порушення прав позивача. Крім того, суди вказали на те, що після висновків суду, викладених у постанові від 13.07.2016 року у справі №814/539/16, відповідач позбавлений можливості повторно використовувати протокол атестаційної комісії від 29.02.16 року №15.00004125.0023327 для нового звільнення ОСОБА_3 Отже, суди зазначили, що відповідачем були порушені трудові гарантії позивача, у зв'язку із чим вони повинні бути відновлені шляхом поновлення його на попередній посаді зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

6. 02 листопада 2017 року Головне управління Національної поліції у Миколаївській області (далі - скаржник, ГУНП в Миколаївській області) звернулось до Суду з касаційною скаргою на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року.

7. В касаційній скарзі ГУНП в Миколаївській області, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

8. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень. На думку скаржника, судами попередніх інстанцій не враховано, що порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації передбачений статтею 68 Закону "Про Національну поліцію", що є нормами спеціального Закону. При вирішенні питань працевлаштування позивача на посаду постійного штату було виконано норми Закону в повному обсязі та враховано висновок атестаційної комісії про службову невідповідність позивача, визначений у протоколі від 29.02.16 року ОП №15.00004125.0023327, попередній досвід та відношення до службової дисципліни. Скаржник вказує також на те, що оскільки суд при розгляді справи №814/2188/16 в резолютивній частині рішення не робив висновку про протиправність цього рішення атестаційної комісії, а вказаний висновок атестаційної комісії є документом, який зберігається в особовій справі позивача, то на підставі такого висновку керівник поліції зобов'язаний виносити накази по особовому складу. До того ж скаржник вважає, що при ухваленні судами оскаржуваних рішень не враховано обставини отримання позивачем допомоги про безробіттю в період з 20.10.2016 року по 15.02.2017 року.

9. Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 2005 року по листопад 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ України.

11. Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №3 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_3 призначено на службу в поліції на посаду начальника слідчого відділення Казанківського відділення поліції Новобузького відділу поліції ГУНП в Миколаївській області з присвоєнням спеціального звання капітан поліції.

12. Наказом т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 18.03.2016 року №45 о/с капітана поліції ОСОБА_3, начальника слідчого відділення Казанківського відділу поліції, звільнено зі служби в поліції за статтею 77 ч. 1 п. 5 Закону № 580 (через службову невідповідність). Підставою для прийняття оскаржуваного наказу вказано протокол атестаційної комісії від 29.02.2016 року №15.00004125.0023327.

13. Миколаївським окружним адміністративним судом 13.07.2016 року у справі №814/539/16 винесено постанову, якою скасовано наказ ГУ НП в Миколаївській області від 18.03.2016 року №45 о/с та поновлено позивача на посаді начальника слідчого відділення Казанківського відділення Новобузького відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області.

14. На підставі вищевказаної постанови був виданий наказ ГУ НП в Миколаївській області №194 о/с від 22.07.2016 року, яким позивач поновлена на службі в поліції.

15. 22.07.2016 року позивача усно попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням займаної посади.

16. 26.09.2016 року відповідно до наказу ГУ НП в Миколаївській області №269 о/с позивача звільнено з посади начальника слідчого відділення Казанківського відділення Новобузького відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області за ст.77 п.4 ч.1 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку зі скороченням штатів.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

17. Стаття 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Стаття 43 Конституції України: Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб &?р;…&?і;. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом &?о;…&gн;. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

19. Відповідно до статті 58 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - №580-VIII): призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків &?д;…&?ю;.

20. Пункт 5 частини 10 статті 62 Закону №580-VIII: поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

21. Стаття 68 Закону України Закону №580-VIII: У разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону &lп;…&?і;.

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства &?и;…&?і;.

22. Пункт 4 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII: поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

23. Пункт 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України): трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

24. Частина 2 статті 40 КЗпП України: звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

25. Стаття 49-2 КЗпП України: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно &lв;…&?в;.

26. Стаття 235 КЗпП України: &?ї;…&?ц; При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік &? ;…&?л;.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

28. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

29. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

30. З аналізу норм діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства слідує такий правовий висновок, що гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються на поліцейських.

31. Так, у випадку перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні, звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо.

32. При цьому, саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не є підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів до і після реорганізації.

33. Суди попередніх інстанцій на основі досліджених під час розгляду справи доказів дійшли правильного висновку про те, що у Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області не відбулось реорганізації, пов'язаної зі скороченням посад, оскільки замість 3263 посад тимчасового штату введено більшу за цю кількість посад постійного штату. Таким чином, відбулась заміна тимчасового штатного розпису на постійний штатний розпис.

34. Суд звертає увагу на те, що Законом №580-VІІІ окремо не визначено процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Отже, з огляду на відсутність в Законі №580-VІІІ спеціальних положень, які регулюють порядок пропонування поліцейському іншої вакантної посади, Суд вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню загальні положення Кодексу законів про працю України.

35. При цьому, судами попередніх інстанцій правильно враховано, що позивачу взагалі не пропонувались вакантні посади, які були наявні у Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області і питання можливості його подальшого використання на службі в поліції жодним чином не вирішувалось.

36. Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції відхиляє аргументи скаржника щодо відсутності вакантних робочих місць, які б могли бути запропоновані позивачу.

37. Суд погоджується також з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо неможливості врахування відповідачем при вирішенні питання про призначення позивача на посаду у постійному штаті Головного управління Національної поліції в Миколаївській області висновку атестаційної комісії про її службову невідповідність, викладеного у протоколі від 29.02.2016 року №15.00004125.0023327, оскільки протиправність даного висновку була встановлена у постанові Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 року у справі №814/539/16, яка набрала законної сили. При цьому, стаття 257 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення судом даного судового рішення) встановлювала обов'язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили.

38. Крім того, колегія суддів також вважає необґрунтованими та безпідставними твердження скаржника про необхідність відрахування з нарахованої на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу отриманої нею суми допомоги по безробіттю, оскільки Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Щодо цих обставин аналогічний правовий висновок зроблено Великою палатою Верховного Суду в постанові від 20 червня 2018 року у справі №826/808/16.

39. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами попередніх інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.

40. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

41. Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Миколаївській області без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

42. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

43. Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

44. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Миколаївській області - залишити без задоволення.

45. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року - залишити без змін.

46. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа