Справа № 804/5057/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2018 року Справа № 804/5057/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсплав" до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецсплав» звернулося з адміністративним позовом до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому позивач просить:
Представник відповідача надав суду заперечення, в яких зазначив, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Криворізька південна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Криворізькою південною обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Спецсплав» з питань достовірності формування податкового кредиту з ПДВ під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ Альвис С за квітень 2014р., з ТОВ Стенторс за травень 2014р., ТОВ КБГ Фудс Трейдінг за червень 2014р., ТОВ Форест АП за липень 2014р.
За результатами перевірки складений акт №938/22.01/31932704 від 15.10.2014р. за висновками якого були встановлені порушення п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1 п.198.2,п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого ТОВ Спецсплав занижено ПДВ всього у сумі 540035 грн.
Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно ст. 9 вказаного вище Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснення господарської операції.
Отже, будь-які документи ( у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, незважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Також, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Таким чином, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість суду необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.
Судом встановлено, що позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ Альвис С щодо поставки товару (круг Ст3, кварціт КМ-6, протипригарне покриття, сталь ЄПЗВД, ферохром), на підтвердження чого позивачем надані копії рахунку-фактури №0430/1 від 30.04.2014р., №0428/02 від 28.04.2014р., копії видаткових накладних №2804 від 28.04.2014р., №3005 від 30.04.2014р., копії податкових накладних №3005 від 30.04.2014р., №2804 від 28.04.2014р., а також копії товарно-транспортних накладних №3004 від 30.04.2014р., №2904 від 28.04.2014р. та копії сертифікатів якості від 28.04.2014р.та від 30.04.2014р.
Також, на підтвердження реальності здійснення взаємовідносин з ТОВ Стенторс (Запорізька область, Запорізький район, с. Малишівка) позивачем надано копію рахунку-фактури №0528/01 від 28.05.2014р., копію видаткової накладної №2804 від 28.05.2014р., копію податкової накладної №2804 від 28.05.2014р., копію товарно-транспортної накладної №528 від 28.05.2014р. та копію сертифікату якості від 28.05.2014р.
16.06.2014р. між ТОВ Спецсплав як покупцем та ТОВ КБГ Фудс Трейдінг (м.Харків) як постачальником був укладений договір поставки № 0616/01 за умовами якого постачальник зобовязувався передати у власність покупця товар, ціна якого наведена у специфікаціях до цього договору, умови поставки: місцем поставки товару є склад покупця.
Аналогічного змісту було укладено і договір поставки №0623/1 від 23.06.2014р. між позивачем та ТОВ Форест АП (м. Харків).
На підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ Альвис С, ТОВ Стенторс, ТОВ КБГ Фудс Трейдінг та ТОВ Форест АП позивачем надано копії відповідних договорів поставки, копії специфікацій, копії рахунків-фактур, копії видаткових накладних, копії товарно-транспортних накладних, копіями податкових накладних.
Суд зазначає, що вищевказані первинні документи не можуть бути прийняті судом до уваги на підтвердження реальності здійснення поставки товару ТОВ Альвис С, ТОВ Стенторс, ТОВ КБГ Фудс Трейдінг та ТОВ Форест АП з огляду на те, що наданими копіями оформлених податкових, видаткових накладних, ТТН позивачем не підтверджено реальності здійснення поставок товару, оскільки з аналізу вищенаведених документів видно, що від імені ТОВ Альвис С директором якого є ОСОБА_5 та у ході перевірки відділом податкової міліції шляхом опитування вказаної особи було встановлено, що вказана особа не веде господарської діяльності та жодних первинних документів не підписувала, дане підприємство є лише зареєстрованим на її імя, що підтверджено відомостями, наведеними в акті від 15.10.2014р.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем копії первинних бухгалтерських документів, які підписані вказаною особою не можуть підтверджувати реальність здійснення поставки товару на адресу позивача.
Судом критично надається оцінка сертифікатам якості, які підписані директором ТОВ Альвис С ОСОБА_5 (яка згідно її пояснень не веде ніякої господарської діяльності), та директором ТОВ Стенторс з огляду на те, що доказів того, що вказані підприємства є виробниками придбаного позивачем товару суду не надано, в той час як згідно норм чинного законодавства України сертифікати якості на товар видаються лише виробником товару.
Відсутні і докази, які б свідчили про те, що саме придбаний позивачем товар у ТОВ Стенторс використаний позивачем у своїй господарській діяльності.
Наданими позивачем копіями оформлених документів також не підтверджено поставки товару на його адресу і ТОВ КБГ Фудс Трейдінг та ТОВ Форест АП з огляду на те, що встановленою перевіркою, яка була здійснена податковою міліцією, було встановлено, що за адресою у м. Харкові дані підприємства не знаходяться ( з урахуванням того, що в ТТН зазначені саме адреси контрагентів позивача), а директор ТОВ КБГ Фудс Трейдінг ОСОБА_6 взагалі є громадянкою ОСОБА_7 Білорусі та згідно реєстраційних даних мешкає у м. Могильові, Республіки Білорусі.
За таких обставин, підписані директором ТОВ КБГ Фудс Трейдінг ОСОБА_6 первинні бухгалтерські документи щодо поставки товару позивачеві з м. Харкова до м.Кривого Рогу не можуть бути належними доказами на підтвердження реальності господарської операції з огляду на те, що вказана особа не могла підписувати будь-яких первинних бухгалтерських документів у силу того, що вона не може реально вчиняти підписи та здійснювати господарські операції на території України у м. Харкові, мешкаючи, при цьому, у ОСОБА_7 Білорусі з урахуванням того, що зі змісту вказаних первинних документів, вони підписані саме ОСОБА_6
Крім того, основним видом діяльності ТОВ КБГ Фудс Трейдінг є комплексне обслуговування обєктів, ТОВ «Стенторс» - Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.
Жодними доказами вказані доводи позивачем не спростовані.
Судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення посилання позивача у позові на те, що дії ДПІ у Ленінському районі Запорізької області, ДПІ у Запорізькому районі Запорізької області та Західної ОДПІ м.Харкова щодо проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, які не відповідають нормам п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України з огляду на те, що такі твердження позивача жодними доказами не підтверджені, дії вказаних контролюючих органів щодо проведення звірок контрагентів позивача не визнані протиправними у встановленому законодавством порядку, відповідні докази у матеріалах справи відсутні, а тому є безпідставними.
При цьому, контролюючий орган наділений повноваженнями щодо збирання, оброблення та використання податкової інформації, повязаної із сплатою податків та зборів (обовязкових платежів) до бюджету відносно платників податків під час проведення перевірок згідно до норм ст.ст.71-74 Податкового кодексу України
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст.244, 245, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1