Справа № 815/3102/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3102/18

Категорія: 8.2 Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

судді - Димерлія О.О.

судді - Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року по справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року Головне управління Державної фіскальної служби України в Одеській області звернулось до суду з заявою, в якій просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» згідно рішення від 23.06.2018 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що платник податків не допустив посадових осіб контролюючого органу до фактичної перевірки, у зв'язку з чим Головним управлінням ДФС в Одеській області 23.06.2018 року прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, який в силу положень ст. 94 Податкового кодексу України має бути підтверджений в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року заяву задоволено у повному обсязі.

Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» згідно рішення начальника Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків від 23.06.2018 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тальберт» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні заяви у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

20.06.2017 року Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України видано наказ №4360 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Тальберт» з питань використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету за період з 20.06.2018 року по дату завершення фактичної перевірки за адресами: м. Одеса, вул. М. Грушевського ріг Ак. Вробйова, вул. Одеська та м. Одеса, вул. Привозна, буд. 1, з 20.06.2018 року тривалістю 10 діб (а.с. 16).

На підставі зазначеного наказу та направлень №4910/13-06, №4912/13-06, №4913/13-06, №4914/13-06 від 20.06.2018 року (а.с. 17-20) ревізори-інспектори вийшли 21.06.2018 року для проведення перевірки ТОВ «Тальберт» за адресою: м. Одеса, вул. М. Грушевського ріг Ак. Вробйова, вул. Одеська (будівельний майданчик).

Однак, від одержання наказу та ознайомлення з направленнями на перевірку посадові особи підприємства відмовились, про що складено акт від 21.06.2018 року №701/15-32-13-06 (а.с. 14).

Разом з цим, платником податків відмовлено у допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, про що складено акт від 21.06.2018 року №1360/15-32-13-06 про не (а.с. 15).

Розглянувши вказані матеріали, начальником Головного управління ДФС в Одеській області прийнято рішення від 23.06.2018 року про застосування умовного адміністративного арешту майна платника ТОВ «Тальберт», а саме за адресою: м. Одеса, вул. М. Грушевського ріг Ак. Вробйова, вул. Одеська (будівельний майданчик) (а.с. 11).

Під час розгляду заяви Головного управління ДФС в Одеській області суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказане рішення контролюючого органу прийнято з дотриманням чинного законодавства, з зв'язку із чим вбачав всі підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника в судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає, що вони не у повній мірі відповідають дійсним обставинам справи та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом, зокрема, щодо дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1, п.п. 80.2.7 п. 80.2, ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Підпунктами 81.1, 81.2, 81.3 ст. 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Водночас, відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Приписами п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України визначено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п. 94.4 ст. 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно із п. 94.5 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним.

Зокрема, умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п.п. 94.6.1 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається, зокрема, платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Пунктом 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України визначено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що адміністративний арешт майна є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано на підставі рішення керівника податкового органу, якщо з'ясовується, що платник податків відмовляється від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття керівником податкового органу рішення про накладення умовного адміністративного арешту на майно платника податків стали акти про відмову в одержанні платником наказу про призначення перевірки, ознайомлення з направленнями на перевірку, а також про відмову в допуску перевіряючих до проведення перевірки.

Водночас, колегія суддів враховує, що за змістом наказу від 20.06.2017 року №4360 про призначення фактичної перевірки ТОВ «Тальберт», перевірка платника має відбуватись як за місцем провадження господарської діяльності (м. Одеса, вул. М. Грушевського ріг Ак. Воробйова, вул. Одеська) так і за податковою адресою підприємства (м. Одеса, вул. Привозна, буд. 1).

Проте, як вбачається з матеріалів перевірки, вихід перевіряючих здійснено лише на місце провадження платником своєї господарської діяльності.

Відомостей про те, що контролюючий орган здійснив перевірочні функції за податковою адресою матеріали справи, а також заява органу доходів і зборів, не містять, в тому числі і щодо відмови платника у забезпеченні допуску органу до перевірки за вказаною адресою.

Також, матеріали справи не містять і відомостей про те, що матеріали, які підлягають вивченню під час перевірки і встановленню наявності чи відсутності в діях платника порушень правил податкового законодавства під час оформлення трудових відносин, знаходяться саме за адресою провадження господарської діяльності підприємства (будівельний майданчик), а їх неодержання за цією адресою є перешкодою у реалізації контролюючих функцій.

На думку колегії суддів, враховуючи, що адміністративний арешт майна є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його зобов'язань і те, що матеріали справи не містять інформації про вихід контролюючого органу за податковою адресою платника, за якою в тому числі призначено перевірочні заходи, доводи Головного управління ДФС в Одеській області про те, що підприємством не виконано податковий обов'язок і вказані обставини зумовлюють податковий орган прийняти рішення згідно із п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України, є необґрунтованими.

Таким чином, оскільки контролюючим органом не у повній мірі підтверджено обставини, що зумовлюють прийняти рішення про застосування до платника адміністративного арешту, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вказаного рішення та наявність підстав для задоволення відповідної заяви органу доходів і зборів.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що із заявою до суду контролюючий орган звернувся 25.06.2018 року о 12:25 годині (наступного робочого дня), а саме з дотриманням терміну, встановленого у 24 години, з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, а саме з прийняття відповідного рішення керівника податкового органу.

Підтвердження обґрунтованості вказаного рішення відбулось 26.06.2017 року о 18:15 годині, тобто в межах 96 годин з моменту виникнення у контролюючого органу обставин для звернення із відповідною заявою.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства в частині його сповіщення про дату, час та місце розгляду справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно із ч. 7 ст. 283 КАС України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Розгляд заяви відбувається за участю органу доходів і зборів, що її вніс, та платника податків, стосовно якого її внесено.

Водночас, згідно із ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд заяви відбувся без участі представника відповідача.

Разом з цим, про дату, час та місце судового засідання суд першої інстанції повідомляв відповідача шляхом передачі телефонограми за номером телефону, зазначеним у відомостях Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Проте, за цим номером представник відповідача телефонограму не прийняв (а.с 26).

Колегія суддів зазначає, що наведені обставини, враховуючи особливості розгляду цієї справи та скорочені терміни вирішення заявленого питання, не перешкоджають розгляду заяви контролюючого органу.

З урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи, що оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають дійсним обставинам справи та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню і прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 272, 283, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тальберт» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 06.08.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко