Справа № 813/3421/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3421/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 серпня 2018 року м. Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Карп`як О.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15.04.2005 року по 08.01.2008 року за 628 робочих днів з урахуванням податків, зборів та обовязкових платежів.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви у тому числі зясовує, чи:

-відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з Львівської митниці Державної фіскальної служби у Львівській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.04.2005 року по 08.01.2008 року за 628 робочих днів з урахуванням податків, зборів та обовязкових платежів. Вказує, що відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, на вказані правовідносини строк позовної давної не застосовується, оскільки це є спір про оплату праці.

Проте, Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Крім того, у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року зазначено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі №6-116 цс15.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що для звернення до суду щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні встановлюється тримісячний строк, оскільки це є трудовим спором. Тому, строк звернення до суду з таким спором обчислюється з дня фактичного розрахунку.

Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбачено статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 14.03.2007 року Пустомитівським районним судом Львівської області винесено рішення, яким позивача поновлено на роботі. Відповідно до Наказу №3-к від 08.01.2008 року Західної регіональної митниці ДМС України, позивача поновлено на роботі.

Відтак, строк звернення до суду з таким спором обчислюється з 08.01.2008 року в день поновлення на роботі, відповідно до Наказу №3-к від 08.01.2008 року Західної регіональної митниці ДМС України. З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем пропущено як місячний строк звернення до суду, встановлений КАС України, так і тримісячний строк звернення до суду, передбаченого КЗпП України.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобовязаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тож, позивачу у відповідності до частини шостої статті 161 КАС України потрібно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши поважність причин його пропуску та підтвердити це відповідними доказами.

Відповідно до пункту частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, враховуючи наведене, позовну заяву належить залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків відповідно до ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 171, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив :

Позовну заяву - залишити без руху.

Встановити позивачу строк, протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків шляхом: подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши поважність причин його пропуску та підтвердити це відповідними доказами.

Розяснити, що у випадку неусунення у встановлений строк недоліків, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна