Справа № 823/2078/18
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року справа № 823/2078/18

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Баклаженко Н.В.,

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 18001, далі - позивач) з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.05.2018 №-2301.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, однак позивач не є орендарем земельних ділянок через відсутність такого договору, тому у нього відсутні будь-які зобов'язання щодо сплати земельного податку, а у відповідача відповідно відсутні підстави для нарахування орендної плати та винесення спірного рішення. Крім того, позивач зазначив, що угода про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 25.09.2014 втратила свою чинність з 01.09.2017 у відповідності до пп. «а» п. 5.2 цієї угоди.

Представник позивача до зали судового засідання не прибув, однак просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача до зали судового засідання не прибув, в наданому до суду відзиві на позов просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що 25.09.2014 між ОСОБА_1 та Черкаською міською радою укладено угоду про справляння плати за користування частиною прибудинкової території, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 19. Пунктом 2.1 вказаної угода визначено, що вона укладена до 01.09.2017, при цьому, відсутня інформація, що позивач припинила користуватись вищевказаною частиною домоволодіння. Відповідно до п. 269.1.2 ст. 269 ПК України, платниками за землю є землекористувачі, а ОСОБА_1 у вищезазначеному договорі визначена як землекористувач, тому за результатами укладеної двосторонньої угоди позивач є платником орендної плати в розумінні ст. 288 ПК України, яка визначає, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Клопотанням від 31.07.2018 представник відповідача просив проводити розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Черкаській області відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України прийнято податкове повідомлення-рішення 02.05.2018 №-2301, яким визначено позивачу податкове зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2018 рік на суму 24246 грн. 98 коп.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що відповідно до п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

У відповідності до положень ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч.2 ст.78 Земельного кодексу України).

За визначенням підпунктів 14.1.72, 14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі (п.п.1-2 п.296 1ст.269 ПК України).

Відповідно до пп.14.1.73. п.14.1 ст.14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є:

- об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону України "Про оренду землі").

Суд зазначає, що угода про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 25.09.2014, на яку в своїх запереченнях посилається представник відповідача, не є договором оренди землі в розумінні вищеперелічених норм податкового законодавства. Крім того, у відповідності до пп. «а» п. 5.2 цієї угоди про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 25.09.2014, угода втрачає чинність у разі закінчення її строку (до 01.09.2017), тому відповідачем помилково визначено позивачу податкове зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2018 рік на суму 24246 грн. 98 коп.

Пунктом 286.1 ст.286 ПК України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому вказана норма наголошує, що центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 14.1.42 п.14.1 ст.14 ПК України, дані державного земельного кадастру визначаються як сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Суд звертає увагу, що представником позивача надано суду повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру від 14.06.2018 №РВ-18, в якому зазначено, що у Державному земельному кадастрі відсутні запитувані відомості щодо ОСОБА_1, як землекористувача.

В свою чергу, відповідачем не надано жодного документу на підставі якого ним винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення за платежем орендна плата з фізичних осіб.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку визначенні відповідачем зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб не відповідають законодавчо встановленому порядку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 02.05.2018 №-2301.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш

Рішення складено у повному обсязі 07.08.2018.