Справа № 813/1093/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року

Київ

справа №813/1093/17

адміністративне провадження №К/9901/47791/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

за участю секретаря - Калініна О.С.

представники сторін:

представник позивача - Юхно М.В.,

представник відповідача - Дмитренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 (судді - Ніколін В.В., Багрій В.М., Старунський Д.М.)

у справі №813/1093/17 (876/8997/17)

за позовом Приватного малого підприємства «Експрес»

до Головного управління ДФС у Львівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Приватне мале підприємство «Експрес» (далі Підприємство) звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області (далі ДФС) від 02.03.2017.

Позов мотивовано тим, що ДФС безпідставно дійшла висновку про наявність в діяльності Підприємства порушень вимог Податкового Кодексу України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду (суддя Гулик А.Г.) від 06 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2018 року задоволено апеляційну скаргу позивача, скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нову постанову, якою задоволено адміністративний позов:

- визнано протиправною та скасовано податкове повідомлення-рішення ДФС від 02 березня 2017 року №;

- стягнуто на користь Підприємства судові витрати в сумі 1 600 грн.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції ДФС звернулась з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. При цьому скаржник зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права.

У своєму відзиві на касаційну скаргу позивач вважає постанову Львівського апеляційного адміністративного суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної ДФС планової виїзної документальної перевірки Підприємства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 складено акт від 17.02.2017.

В акті викладено висновки контролюючого органу про те, що під час перевірки діяльності позивача виявлено порушення п.п. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 ПК України, а саме : не сплачено податку з доходів нерезидентів (6%), який виплачено у вигляді фрахту, в сумі 132 037, 78грн., в тому числі у 2015 році - 111 193, 80грн. та у III кварталі 2016 року - 20 843, 98 грн., по договорах про надання послуг по організації процесу перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15.09.2015 №15-09, укладеному з ООО «Эмульбел» (Білорусь), від 03.07.2015 № 03/07/15, укладеному з FUH Francik (Польща), від 27.08.2015 №27/08/15 та від 06.06.2016 №06/06/16, укладених з NRR Grupa Poldim Sp. z.o.o. (Польща), від 21.09.2015 № 21/09/15, укладеному з Mazo Sp. z о.о. (Польща), від 21.09.2015 №3921-2015, укладеному з ООО «Оствесттранскар» (Білорусь), від №20/10/15 та від 19.07.2016 № ДГ19/07/16, укладених з Bitum Logistic Spolka z о.о. (Польща).

На цій підставі 02.03.2017 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 132 037, 78грн. та застосував штрафні санкції на суму 6 042, 83 грн.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ДФС мотивує тим, що під час перевірки позивач не надав довідки про резидентство контрагентів та довідок (нотаріально засвідчених копій) за 2015 - 2016 роки, які б підтверджували, що ООО «Эмульбел» (Білорусь), FUH Francik (Польща), NRR Grupa Poldim Sp. z.o.o. (Польща), Mazo Sp. z o.o. (Польща), ООО «Оствесттранскар» (Білорусь) та Bitum Logistic Spolka z o.o. (Польща) є резидентами країн, з якими укладено міжнародні договори про уникнення подвійного оподаткування.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі укладених контрактів позивач на протязі 2015-2016 років здійснював господарські операції з нерезидентами, а саме, компаніями ООО «Эмульбел», FUH Francik, NRR Grupa Poldim Sp. z.o.o., Mazo Sp. z o.o., ООО «Оствесттранскар», Bitum Logistic Spolka z o.o.

Відповідно до пункту 103.1. статті 103 Податкового Кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно з пунктом 103.4. цієї статті підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Така довідка, відповідно до пункту 103.5. статті 103 Податкового Кодексу України видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

При цьому, пунктами 103.9. та 103.10 обумовлено, що особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов'язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звільнення (зменшення) податковим агентом нерезидентів від оподаткування їх доходів із джерелом походження цих доходів з України є надання податковому агенту довідки передбаченої пунктом 103.4 статті 103 Податкового Кодексу України, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Відсутність такої довідки через її неподання нерезидентом унеможливлює звільнення його податковим агентом від оподаткування та обумовлює оподаткування доходів нерезидента на загальних підставах відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Судом апеляційної інстанції обґрунтовано враховано, що на час розгляду справи в суді позивачем надано довідки, які підтверджують можливість звільнення від оподаткування доходів компаній ООО «Эмульбел», FUH Francik, NRR Grupa Poldim Sp. z.o.o., Mazo Sp. z o.o., ООО «Оствесттранскар», Bitum Logistic Spolka z o.o.

Таким чином, оскільки право позивача на застосування пільгової ставки податку з доходів нерезидентів підтверджено наявними в матеріалах справи довідками про статус компаній контрагентів позивача як резидентів Республіки Польща та Республіки Білорусь, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ДФС від 02 березня 2017 року.

Касаційна скарга ДФС не спростовує правильність доводів якими мотивовано постанову суду апеляційної інстанції, ґрунтується на неправильному тлумаченні відповідачем норм права, що регламентують спірні правовідносини, відтак не дає підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер