Справа № 2-а/604/47/14
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 липня 2018 року

Київ

справа №2-а/604/47/14 (2-а/604/3/15)

адміністративне провадження №К/9901/5068/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу депутата Підволочиської селищної ради Бойка Степана Ярославовича на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 березня 2015 року (головуючий суддя Сташків Н.Б.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2015 року (головуючий суддя Богаченко С.І., судді: Старунський Д.М., Рибачук А.І.) про закриття провадження у справі за позовом депутата Підволочиської селищної ради Бойка Степана Ярославовича до Підволочиської селищної ради, третя особа ОСОБА_2, про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року депутат Підволочиської селищної ради Бойко Степан Ярославович звернувся в суд з позовом до Підволочиської селищної ради, в якому просив скасувати рішення 16 сесії 22 скликання Підволочиської селищної Ради народних депутатів від 27 серпня 1997 року №237 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки, якою користується Підволочиське РайСТ під об'єктом «Підволочиський ринок».

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що дане рішення прийняте із порушенням законодавства, оскільки ст. 7 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, чинного на час ухвалення рішення, передбачено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності. В порушення вимог ст.ст. 17, 19 даного Кодексу, надання земельної ділянки було здійснено без відповідного попереднього проекту відведення ділянки, перенесення їх меж у натуру (на місцевість). Крім того, у відповідності до вказаних норм закону відповідна місцева рада народних депутатів розглядає клопотання (заяву) у строк не більше місяця, дає дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки і одночасно повідомляє про це Раду народних депутатів, на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка, однак відповідачем при прийнятті вказаного рішення було порушено порядок надання земельної ділянки в користування, позаяк Підволочиське районне споживче товариство під об'єктом «Підволочиський продовольчий ринок» про виділення земельної ділянки в користування взагалі не зверталось, відсутня будь-яка інформація про реєстрацію Підволочиського РАІСТ як юридичної особи, тобто організації котра отримала від селищної ради земельну ділянку під Підволочиський районний ринок, а в подальшому здійснювала продаж об'єктів нерухомого майна, також не додавалось на розгляд жодних графічних матеріалів з бажаним місце розташуванням та розміром земельної ділянки, відсутнє рішення Підволочиської селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, і тим більше про його затвердження, що призвело до порушення законності, а тому дане рішення підлягає до скасування. Крім того, на даний час не існує будь-якої інформації про те, що «Підволочиський продовольчий ринок», розташований по АДРЕСА_1.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 3 грудня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Проте, 30 березня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області ухвалою закрив провадження у справі з тих підстав, що поданий позов, предметом якого являється оскарження рішення Підволочиської селищної ради, що стосується затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки передачі у власність земельної ділянки, не відноситься до компетенції адміністративного суду, оскільки в даному випадку спір не є публічним, а суто цивільно-правовим, який стосується прав та обов'язків у сфері земельних відносин і повинен розглядатись за правилами ЦК України.

З таким висновком погодився суд апеляційної інстанції, залишивши ухвалу суду першої інстанції без змін ухвалою від 4 червня 2015 року.

Суди попередніх інстанцій з посиланням на правові позиції Верховного Суду України вказали, що у відносинах, які склались між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права передачі земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій. Таким чином прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто нормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

При цьому, суд апеляційної інстанції встановив, що згідно із договором купівлі-продажу від 22 липня 2013 року укладеного між Підволочиським районним споживчим товариством (продавець) і ОСОБА_3 (покупцем), продавець продає у власність, а покупець купує комплекс будівель і споруд ринку який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.149)

Відповідно до договору дарування укладеного 31 липня 2014 року ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_5 прийняв у дарунок комплекс будівель і споруд ринку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.154)

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель і споруд ринку за адресою АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_5. (а.с.156)

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, депутат Підволочиської селищної ради Бойка Степана Ярославовича подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої і апеляційної інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що Рішенням Конституційного Суду України у справі №1-6/2010 від 1 квітня 2010 року №10-рп/2010 надано офіційне тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, і яким визначено в який суд слід звертатись при оскарженні рішень органів місцевого самоврядування. Про те, що вказана справа підлягає розгляду саме адміністративними судами зазначено і в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20 травня 2013 року. Зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач здійснював владні управлінські функції, якими він наділений Законом, у зв'язку з чим вказана справа підлягає розгляду саме адміністративними судами, і враховуючи, що відповідачем визнано позов, суди повинні були визначитися з тим, чи приймають вони таку відмову. Крім того, на думку скаржника, за наявності ухвали про відкриття провадження у справі, в якій вказано про відповідність адмінпозову нормам КАС України, судами не наведено обґрунтованих причин закриття провадження у справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 липня 2015 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

З 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв'язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Згідно з пунктом 4 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України касаційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що у даній справі учасник справи оскаржує рішення судів першої і апеляційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 346 КАС України.

Керуючись ст.ст. 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Справу №2-а/604/47/14 (2-а/604/3/15) за позовом депутата Підволочиської селищної ради Бойка Степана Ярославовича до Підволочиської селищної ради, третя особа ОСОБА_2, про скасування рішення, передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду