Справа № 814/4909/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

31 липня 2018 року

справа №814/4909/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3439/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач)

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Одесі Міжрегіонального управління Міндоходів на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року у складі судді Біоносенка В. В. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року у складі колегії суддів Градовського Ю. М., Вербицької Н. В., Федусика А. Г. у справі №814/4909/13-а за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Коблево» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Одесі Міжрегіонального управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство «Коблево» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Одесі Міжрегіонального управління Міндоходів (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкових повідомлень-рішень від 27 серпня 2013 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 161 458 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 40 364 грн. 50 коп., та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 129 167 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 32 291 грн. 75 коп., з мотивів безпідставності їх прийняття.

09 грудня 2013 року постановою Миколаївського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року, позов задоволено у повному обсязі, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 27 серпня 2013 року № та № .

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій висновувалися з протиправності спірних податкових повідомлень-рішень та недоведеності податковим органом складу податкових правопорушень, покладених в основу їх прийняття.

01 квітня 2014 року відповідач подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме положень пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (далі - Закон № 334/94-ВР), підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР), статтю 159 Кодексу адміністративного судочинства України. Скаржник доводить правомірність спірних повідомлень-рішень, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

04 квітня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження, справа із суду першої інстанції не витребовувалася (суддя Бившева Л. І).

30 травня 2014 року позивачем надано заперечення на касаційну скаргу, в яких він спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оспорювані судові рішення - без змін.

11 січня 2018 року матеріали касаційної скарги передано до Верховного Суду.

12 січня 2018 року матеріали касаційної скарги прийнято до провадження та витребувано з Миколаївського окружного адміністративного суду справу №814/4909/13-а.

25 січня 2018 року справа №814/4909/13-а надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у серпні 2013 року відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвесттрейд» за період з 01 липня 2010 року по 31 липня 2010 року, за результатами якої складений акт від 12 серпня 2013 року №131/15-1/00413966 (далі - акт перевірки).

27 серпня 2013 року на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України податковим органом винесено спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням рішенням № за порушення вимог пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 161 458 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 40 364 грн. 50 коп. на підставі абзаців 1 та 2 пункту 123.1 статті 123 та пункту 11 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням рішенням № за порушення вимог підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону №168/97-ВР збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 129 167 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 32 291 грн. 75 коп. на підставі абзаців 1 та 2 пункту 123.1 статті 123 та пункту 11 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

В основу податкових правопорушень покладений висновок податкового органу про не підтвердження реальності господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвесттрейд» щодо здійснення поставок цукру-білого на загальну суму 775 000 грн., з них податку на додану вартість 129 166 грн. 67 коп.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у липні 2010 року Товариством здійснювалося придбання цукру-білого на загальну суму 775 000 грн., що підтверджується первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Позиція відповідача щодо нереальності господарських операцій доводиться посиланням на податкову інформацію та акт документальної позапланової перевірки контрагента з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Ласощі», яким встановлено наявність податкових правопорушень при формуванні податкового кредиту контрагентом позивача.

За змістом пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР для цілей оподаткування податком на прибуток враховуються, серед іншого, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг).

Склад податкового правопорушення, передбаченого підпунктами 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону №168/97-ВР, становить протиправне віднесення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість сум, не підтверджених належними податковими накладними.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що витрати для цілей формування податку на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належними і допустимими первинними документами податкового і бухгалтерського обліку, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Реальність здійснення операцій з поставки товарно-матеріальних цінностей, за наслідками яких сформовані витрати та податковий кредит з податку на додану вартість, досліджена та підтверджена судами попередніх інстанцій на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою повно та всебічно судами попередніх інстанцій, що є поза межами предмету касаційного перегляду. Податковим органом наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться в акті перевірки, були предметом розгляду судами попередніх інстанцій та спростовані ними.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Одесі Міжрегіонального управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року у справі №814/4909/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер