Справа № 0340/1315/18
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1315/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1А.) звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання бездіяльності щодо відмови у виплаті грошової допомоги у збільшеному розмірі протиправною та зобовязання нарахувати та виплатити грошову допомогу відповідно до статей 13, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, від 10 лютого 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є інвалідом війни 2-ї групи, та має право на пільги, а саме: на отримання щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Також, позивачем зазначено, що 15 травня 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про здійснення виплати грошової допомоги в розмірі визначеному в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року, а також від 10 лютого 2016 року відповідно до статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постанов Кабінету міністрів України від 11 квітня 2002 року №486 та від 31 березня 2003 року №425, восьми мінімальних пенсій за віком.

Листом №1495/6/142 від 18 травня 2018 року Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Ковельської міської ради повідомило, що разова грошова допомога до 05 травня була виплачена в повному обсязі відповідно до чинного законодавства. Відтак, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, мотивуючи тим, що згідно з пунктом 26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України визначено, що норми і положення статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 05 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року №170 «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено розмір щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у 2018 році, в тому числі інвалідам війни 2 групи у розмірі 3 265 грн. Згідно вищезазначеного, позивач в квітні 2018 року через відділення Приватбанку отримав допомогу в повному обсязі, як передбачено постановою.

Таким чином, призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року №170, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

06 липня 2018 року справа надійшла до Волинського окружного адміністративного суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої, частин другої, третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через пятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи отриманий від відповідача відзив на позов, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу відповідно до вимог статей 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни 2-ї групи, що підтверджується посвідченням серії Б №061660 від 27 вересня 2017 року та має право на пільги, а саме на отримання щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Ковельської міської ради позивачу нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу до 05 травня в 2018 році у розмірі 3 265,00 грн, дана виплата здійснена у квітні 2018 року через відділення Приватбанку.

Як зазначає позивач, вказані виплати здійснені відповідачем в меншому розмірі ніж визначено в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року та від 10 лютого 2016 року, а саме у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

У листі №1495/6/142 від 18 травня 2018 року на заяву позивача щодо виплати грошової допомоги до 05 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Ковельської міської ради зазначило, що позивачу було здійснено виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у 2018 році в сумі 3 265,00 грн., тобто в повному обсязі відповідно до чинного законодавства на підставі постанови Кабінету Міністрів України №170 від 14 березня 2018 року «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Не погоджуючись з вказаною позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовий статус інвалідів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІ), який забезпечує створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Так, підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

У подальшому, зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Ця норма Закону №79-VІІІ нечинною або неконституційною не визнавалась.

Отже, як положення щодо виплати разової допомоги до 05 травня застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: державні програми соціальної допомоги (грошова допомога особам, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, та особам, яким надано тимчасовий захист; компенсації на медикаменти; програма протезування; програми і заходи із соціального захисту осіб з інвалідністю, у тому числі програми і заходи Фонду соціального захисту інвалідів; відшкодування збитків, заподіяних громадянам; заходи, пов'язані з поверненням в Україну кримськотатарського народу та осіб інших національностей, які були незаконно депортовані з України, та розміщенням іноземців і осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України; щорічна разова грошова допомога ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань; довічні державні стипендії; кошти, що передаються до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інші види цільової грошової допомоги, встановлені законом).

Так, статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Частиною 5 статей 12, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №170 від 14 березня 2018 року «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» розмір щорічної разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи складає 3 265,00 грн.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №170 від 14 березня 2018 року «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2018 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Аналіз викладених норм свідчить про те, що усі видатки на державні програми соціальної допомоги здійснюються в межах бюджетного poку і тільки в межах сум, які затверджені пacпoртами бюджетних програм. Видатки, проведені поверх затверджених сум, вважаються нeцiльoвими. Паспорта бюджетних програм на відповідний бюджетний рік, як головний розпорядник коштів, готує Міністерство соціальної політики України відповідно до сум, затверджених Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік, та доводить до розпорядників нижчого рівня.

Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Ковельської міської ради є виконавцем розпоряджень по проведенню виплат щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав у квітні 2018 року 3 265,00 грн. щорічної разової грошової допомоги відповідно до Кабінету Міністрів України №170 від 14 березня 2018 року «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Отже, виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2018 році була здійснена ОСОБА_1 в розмірі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №170 від 14 березня 2018 року «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», і в Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Ковельської міської ради не було правових підстав для нарахування щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни до 5 травня у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами.

Статтею 95 Конституції України визначено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України, роз'яснено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, який передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 визначено, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави.

За змістом рішення «Великода проти України» від 03 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).

Згідно частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Ковельської міської ради під час нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018 рік в розмірі 3 265,00 грн., діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю у зв'язку із їх безпідставністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 257, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук