Справа № 815/3070/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3070/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Потурнак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби Одеської області про скасування акту,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління Державної фіскальної служби Одеської області про скасування акту про результати фактичної перевірки №1169/15-32-13-06 від 29.05.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.05.2018р. на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області Державної фіскальної служби України №3303 було призначено проведення фактичної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1, яка мала бути проведена з 18.05.2018р. тривалістю 10 діб за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Енгельса, 1-6, на факт використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету. Позивач зазначив, що за результатами проведеної перевірки було складено ОСОБА_2 про результати фактичної перевірки №1169/15-32-13-06 від 29.05.2018р., відповідно до якого фактичною перевіркою нібито встановлено факт порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог статті 24 Кодексу законів про працю та Постанови КМУ від 17.06.2015р.№413 в частині неподання до податкових органів «Повідомлення про прийняття на роботу». Позивач не погоджується з актом перевірки, оскільки наказ ГУ ДФС в Одеській області Державної фіскальної служби №3303 від 14.05.2018р. був виданий без наявності будь-яких підстав передбачених ст. 80 ПКУ, а лише посилаючись на декларативні норми ПКУ, якими визначені права та обовязки органів фіскальної служби, перевірка проведена з порушенням строків передбачених ст.82 Податкового кодексу України, акт перевірки складений із порушенням строків визначених ст.86 Податкового кодексу України. Також, позивач зазначив, що інспекторами, які проводили перевірку, було знехтувано тим фактом, що громадянин ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП за місцем фактичного проживання в будинку своєї матері та безпосередньо господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 здійснює в цеху з виробництва металоконструкцій, в яких знаходилось обладнання та металева сировина, в яких порушень діючого законодавства не встановлено та працівників не виявлено. Крім того, група інспекторів проводила перевірку не лише приміщень де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1, а всього житлового будинку та приміщень за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Енгельса, 1-6, без дозволу на те власника жилого будинку, а саме на 2 та 3 поверсі, до якого ФОП ОСОБА_1 не має ніякого відношення, а особи, які нібито були виявлені на місці перевірки, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 проживають у будинку на підставі договорів оренди, які були надані інспекторам. Разом з тим, позивач зазначив, що приміщення швейного цеху (на 3 поверсі будинку), в якому знаходились швейні машини, перебуває у користуванні його двоюрідного брата ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1, який користується вказаними приміщеннями на підставі відповідного договору, укладеного з власником житлового будинку, а саме матірю ОСОБА_1

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Ухвалою суду від 27.07.2018р. відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов від 17.07.2018р., зазначивши що посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1, що здійснює підприємницьку діяльність за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Енгельса, 1-6, тривалістю 10 діб (18.05.2018р. - 27.05.2018р.), з питань використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 29.05.2018 року № 1169/15-32-13-06. В ході перевірки встановлено, що за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Нерубайське, вул. Енгельса. 1-6 фактично здійснює підприємницьку діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_1. Відповідач зазначив, що за зазначеною адресою знаходиться: цеха з виробництва металоконструкцій, в яких знаходилось обладнання та металева сировина: швейний цех в якому знаходилось дев'ять робочих місць з швейними машинами, 9 машин оверлоків та готова продукція (жіночі халати, сарафани); кімнати для тимчасового розміщення №1 до№9 в яких розташовані фізичні особи. Із врахуванням наданих до перевірки копій документів, даних наявних в ІС «Податковий блок» та інформації отриманої під час проведення фактичної перевірки, а саме опитування фізичних осіб, які знаходились в приміщенні відповідно до п. 80.6 ст.80 Податкового кодексу України встановлено:- фізична особа ОСОБА_4, яка відмовилась від надання пояснень, але знаходилась під час проведення фактичної перевірки на підставі договору оренди кімнати;-документи які б засвідчували перебування ОСОБА_5Л, яка відмовилась від надання пояснень, але знаходилась в приміщенні де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 під час проведення фактичної перевірки не надані;-докумементи які б засвідчували перебування фізичної особи ОСОБА_2, який відмовився від надання пояснень, але знаходився в приміщенні де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 під час проведення фактичної перевірки не надані;- фізична особа ОСОБА_7, який відмовився від надання пояснень, але знаходився в приміщенні де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 під час проведення фактичної перевірки на підставі договору оренди кімнати. При цьому, відповідачем зазначено, що враховуючи відсутність трудових одиниць відповідно даних ІС «Податковий блок», специфіку та різноманітність наданих послуг з виробництва, пошиття одягу, ФОП ОСОБА_1 власноруч не має можливості виробляти вищенаведені вироби. У зв'язку з викладеним, на думку відповідача, ГУ ДФС в Одеській області було прийнято акт про результати фактичної перевірки від 29.05.2018р. №1169/15-32-13-06 правомірно та на підставі чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У період з 15.05.2018р., терміном 10 діб проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, з питань використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, за результатами якої складено акт від 29.05.2018р. №1169/15-32-13-06(а.с. 20-25).

За результатами проведеної перевірки ГУ ДФС в Одеській області встановлено порушення ФОП ОСОБА_1:

-ст.24 Кодексу законів про працю;

- вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. №413 в частині неподання до органів ДФСУ «Повідомлення про прийняття працівника на роботу» на працівників.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 75.1 ст.75 Подактового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Подактового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 25.11.1997р.

N 6-зп по справі N 18/1148-97 частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений у ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із положень Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Згідно пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податку має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), у тому числі індивідуальну податкову консультацію, яка йому надана, а також узагальнюючу податкову консультацію

Виходячи з наведеного, платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. При цьому, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

З урахуванням викладеного, дії суб'єкта владних повноважень є такими що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням визначених законом повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив та стан суб'єктивних прав та обов'язків особи.

Однак, дії контролюючого органу щодо складання акту перевірки, як і сам акт не відповідають наведеним критеріям, оскільки такі дії є лише службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання суб'єктом господарювання вимог чинного законодавства. Тому самі по собі акти про проведення перевірки не створюють для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.

Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті (довідці) власні висновки щодо зафіксованих обставин, оцінка акту, в тому числі і оцінка дій посадових осіб щодо викладення у ньому висновків за результатами проведеної перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту, оскільки вчинення дій суб'єктом владних повноважень в частині складення акту перевірки та викладення у ньому висновків перевірки є способом реалізації наданої законом функції суб'єкта владних повноважень.

Отже, враховуючи те, що акт перевірки є фактично документом, складеним податковим органом на виконання своїх обов'язків, висновки якого не є юридично значимими для позивача, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування акту про результати фактичної перевірки №1169/15-32-13-06 від 29.05.2018р. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 03.08.2018р.

Суддя К.О. Танцюра

.