Справа № 823/1686/18
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1686/18 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Літвіної Н.М.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И ЛА :

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, а саме - позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому, апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви є передчасним та помилковим.

До Київського апеляційного адміністративного суду від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони у судове засідання не з'явились. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, виходив з того, що позивачем не було виконано вимог ухвали суду від 27 квітня 2018 року про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх передчасними, враховуючи наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (частина 1 статті 5 КАС України).

Частиною 2 статті 160 КАС України визначено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Крім того, ч. 4,7 ст. 161 КАС України передбачено обов'язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленими статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху, якою зобов'язано надати (зазначити) суду: копію паспорта; обґрунтування вимог про бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Черкаській області при розгляді звернення від 24.01.2018 року з зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини та надати як для суду так і для сторін уточнену позовну заяву; докази на які посилається позивач (рішення судів, договір оренди держадміністрації з ТОВ "Приват-Агро-Білозір'я", інформації як ЄДРПОУ так і з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, докази використання земельної ділянки ТОВ "Приват-Агро-Білозір'я") до суду та в копіях для сторін; оригінал листа ГУ Держгеокадастру у Черкаській області за №31-23-0,4-130/90-18 від 01.02.2018 у відповідності до ч. 7 ст. 161 КАС України.

На виконання вказаної ухвали позивач надіслав лист до якого долучив копію паспорта в одному екземплярі та ксерокопії рішення судів в двох екземплярах. Щодо решти вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху позивач вказував на їх необґрунтованість.

Даний лист судом першої інстанції не взяв до уваги, і постановив ухвалу про повернення позовної заяви, в якій вказував, що позивачем вимоги суду виконано не в повному обсязі. Зокрема, суд першої інстанції вказував, що позивачем не уточнено адміністративний позов щодо заявленої позовної вимоги та не надано доказів на підтвердження їх мотивації. Та вказував, що позивачем не виконано обов'язок доведення обставин на які останній посилається в позовній заяві.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що для залишення позовної заяви без руху, виявлені недоліки серед іншого, повинні бути такими, що перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі та виконати обов'язок з повідомлення про це осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до приписів п.1, 2, 6 частини другої статті 173 КАС України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Тобто, що суд першої інстанції з урахуванням принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі має повноваження запропонувати сторонам надати певні докази або зобов'язати відповідача надати такі.

Відтак, у разі відсутності у справі доказів може бути усунута і після відкриття провадження по справі. Крім того, питання щодо витребування доказів суд може вирішити і на стадії відкриття провадження у справі.

Також, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху фактично вимагав від позивача уточнення позовних вимог, однак відповідно до ч. 4 ст. 111 КАС України на стадії підготовчого провадження при проведенні попереднього судового засідання суд може уточнити позовні вимоги для забезпечення всебічного та об'єктивного вирішення справи, тобто вчинити такі процесуальні дії під час проведення підготовчого судового засідання.

Крім того, відповідно ч. 1 ст. 51 КАС України, позивач має право змінити підстави або предмет адміністративного позову, збільшити чи зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстави, за яких суд спочатку залишив без руху позов (окрім витребування доказів на підтвердження адміністративної процесуальної правоздатності позивача), а потім повернув позовну заяву, могли бути вирішені під час підготовчого провадження, а відтак, приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції необґрунтовано повернув позовну заяву.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави постановляти ухвалу про повернення позовної заяви

Таким чином, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що суд першої інстанції при поверненні даного позову не дотримався вимог КАС України та з порушенням норм процесуального права постановив оскаржувану ухвалу.

Разом з тим, питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід'ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Разом з тим, позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді А.Ю.Кучма

Н.М.Літвіна