Справа № 804/8515/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2018 року Справа № 804/8515/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання неправомірним наказу та зобовязання вчинити дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в якому позивач просить:
визнати наказ т.в.о. начальника ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 № 4430 від 30.10.2017 року про накладення на слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції неправомірним;
зобовязати начальника Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області;
зобов'язати начальника Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_3 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу в поліції. Так, відносно позивача винесено оскаржуваний наказ, який позивач вважає необгрунтованим у звязку з тим, що позивач виконував свої обовязки відповідно до вимог чинного законодавства. Під час проведення службового розслідування висновку службового розслідування від 30.10.2017 року щодо ОСОБА_3 не було доведено того факту, що позивач перебував за кермом автомобіля. Крім того, позивач зазначив, що ним оскаржено матеріали адміністративного правопорушення до суду та судом закрито провадження у звязку з відсутністю події і складу злочину.
Представник відповідача надав відзив на позов в якому зазначив, що оскаржуваний наказ винесений з дотриманням норм чинного законодавства, з урахуванням всіх обставин, всебічно та повно.
Представником подано заяву про збільшення позовних вимог на стадії розгляду справи по суті через канцелярію суду, а тому відповідно до ч.1 ст.47 КАС України заяву повернуто представнику позивача.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, був прийнятий на службу в Національну поліцію України з 07.11.2015 відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 1 о/с. З 09.12.2016 наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 09.12.2016 №352 о/с старший лейтенант поліції ОСОБА_3 був переміщений на посаду слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського відділу поліції.
До ГУ НП в Дніпропетровській області надійшла інформація про те, що 07.10.2017 поліцейськими УПП м. Запоріжжя на стаціонарному посту у м. Запоріжжя складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 237132 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3
На підставі наказів ГУНП від 10.10.2017 № 4146 та від 25.10.2017 № 4332, а також вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, проведено службове розслідування за фактом складання 07.10.2017 протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №237132 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВІІ ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3.
Так, службовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 23.30 на Горіхівському шосе у місті Запоріжжі, на підставі пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про Національну поліцію", за порушення пункту 10.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, поліцейськими було зупинено легковий автомобіль «Опель Омега», н.з. 888-75 КМ, під керуванням старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, запинання мови, виражене тремтіння пальців рук та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.
На вимогу лейтенанта поліції ОСОБА_7 та капрала поліції ОСОБА_8, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 предявив посвідчення водія на право керування транспортним засобом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але не надав можливості поліцейським ознайомитися з цими документами, а у подальшому також відмовився називати поліцейським свої анкетні дані та проходити медичне обстеження на стан спяніння.
На вимогу лейтенанта поліції ОСОБА_7 та капрала поліції ОСОБА_8, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 предявив посвідчення водія на право керування транспортним засобом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але не надав можливості поліцейським ознайомитися з цими документами, а у подальшому також відмовився називати поліцейським свої анкетні дані та проходити медичне обстеження на стан спяніння.
У звязку з цим, останнього було доставлено до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, для встановлення особи та складання адміністративного протоколу за фактом його відмови, як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.
07.10.2017 близько 00.15, прибувши до Комунарського ВП, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 не повідомляв поліцейським свої анкетні дані та не надав документи, які посвідчують його особу.
Після цього, капралом поліції ОСОБА_8 було складено протокол серії АА № 049950 про адміністративне затримання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, у звязку з вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Особу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 було встановлено посвідченням водія серії АЕВ № 088196, яке було вилучено у останнього в порядку статті 265-1 КУпАП.
Старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 поліцейськими знову було запропоновано пройти обстеження для встановлення стану спяніння з використанням спеціального технічного засобу або у закладі охорони здоровя, на що старший лейтенант поліції ОСОБА_3 також відмовився.
У подальшому тієї ж доби о 01.10 інспектором роти № 3 батальйону № 2 УПП у м. Запоріжжя ДПП НП України лейтенантом поліції ОСОБА_9 відносно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 237132 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та тимчасово вилучено посвідчення водія серії АЕВ № 088196.
За результатами службового розслідування складено висновок 30.10.2017 року та зазначено:
відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування за фактом складання 07.10.2017 протоколу про адміністративне к правопорушення серії БР №237132 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, вважати такими, що знайшли своє обєктивне підтвердження, а службове розслідування завершити;
за порушення службової дисципліни, вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, ОСОБА_5 працівника поліції, абзаців 1 та 2 пункту 1 розділу II, а також пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння, накласти на слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
На підставі висновків службового розслідування наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.10.2017 № 4430 за порушення службової дисципліни, недотримання вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, ОСОБА_5 працівника поліції, абзаців 1 та 2 пункту 1 розділу II, а також пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння, на слідчого відділення розслідування злочинів у сфері в транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 30.11.2017 № 357 о/с, на підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 30.10.2017 № 4430, ОСОБА_3 було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав ОСОБА_5 поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію»).
У відповідності з пп. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобовязаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та ОСОБА_5 поліцейського; професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва.
За приписами статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Пунктом 9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 року № 901-VIII визначено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».
За приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі Дисциплінарний статут; чинного відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VIII), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_5 працівника органів внутрішніх справ України, а дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Обов'язки осіб рядового і начальницького складу визначені статтею 7 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_5 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб.
Принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, відповідно до яких поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та ОСОБА_5 поліцейського. Також за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий час, так і в неробочий час поліцейський зобов'язаний дотримуватися норм професійної етики.
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За приписами пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.
Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначений статтею 14 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Так, судом досліджено відеозапис співробітників патрульної поліції щодо обставин, які сталися 06.10.2017 року та встановлено, що автомобіль патрульної поліції знаходиться в русі та наближається до автомобіля, який знаходиться на узбіччі. Біля вказаного автомобіля знаходиться ОСОБА_3
Згідно відеозапису, співробітники патрульної поліції звернули увагу на наявність сіточки на номерному знаку, просили оглянути автомобіль (нібито оголошено план «перехоплення»).
Суд зазначає, що жодна із вказаних причин не була підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення та проведення службового розслідування.
Крім того, згідно оглянутого в судовому засіданні відеозапису, не встановлено, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_3
Також, постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2018 року, яка набрала чинності 16.05.2018 року, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадженням закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч.4 ст.78 КАС України вказаним судовим рішення встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В порушення вказаної норми відповідачем не було доведено правомірності оспорюваного рішення, а висновки у акті службового розслідування щодо, на підставі якого було винесено наказ № 4430 від 30.10.2017 року ґрунтуються на припущеннях та були спростовані у ході судового розгляду справи, а тому позов щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 4430 від 30.10.2017 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 слід задовольнити.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 12 та 19 травня 2015 року (справи №№ 21-180а15, 21-168а15 відповідно), а також від 8 червня 2016 року (справи № 21-174а16).
Оскільки, позивачем у позовних вимогах непоставлене питання про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30.11.2017 року №357о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_3, але саме це рішення стало наслідком прийняття наказу т.в.о. начальника ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 № 4430 від 30.10.2017 року про накладення на слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, суд вважає за необхідне скористатися правом, наданим положеннями ч. 2 ст.9 та ч. 2 ст.5 КАС України, та вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту порушеного права позивача.
Крім цього, Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.
Згідно частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймаючи рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Згідно з довідкою ГУНП в Дніпропетровській області від 12 січня 2018 року №698 середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 після утримання податку на доходи фізичних осіб, нарахування компенсації податку та утримання військового збору дорівнює 152,52 грн.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.244, 245, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30.10.2017 року № 4430 про накладення на слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30.11.2017 року №357о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_3
Поновити ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області.
Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області та стягнення заробітної плати в межах стягнення за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1