Справа № 803/1132/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №803/1132/17
Окрема думка судді Мороз Л.Л. стосовно ухвали Верховного Суду від 19 липня 2018 року в адміністративній справі № 803/1132/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування рішення про затвердження ліквідаційної маси ПАТ "Банк Форум".
Відповідно до частини 3 статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор" залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.
Верховний Суд у цій справі дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор" на зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій.
Проте, з прийнятим рішенням я не погоджуюсь з огляду на таке.
Як встановлено, позивач звернувся з позовом про скасування рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2014 року № 261/14, яким затверджено ліквідаційну масу ПАТ "Банк Форум".
Велика Палата Верховного Суду відступила від цього висновку, що зазначено в її постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 та від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16.
Але належить врахувати, що Велика Палата відступила від цього висновку лише у справах між Фондом і вкладниками, які претендують на відшкодування за рахунок коштів Фонду, щодо формування реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами, тому його не можна вважати спором у зв'язку з процесом ліквідації банку.
На мою думку, зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду не поширюються на справу, що розглянута, оскільки цей спір не лише виник на стадії ліквідації (банкрутства) банку, але й пов'язаний з процесом ліквідації, оскільки формування ліквідаційної маси банку (ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») є складовою процедури ліквідації.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 333 КАС України, у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Не погоджуюсь з висновком Верховного Суду у цій справі, що правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. На мою думку, Верховний Суд помилково не врахував, що існує обґрунтований сумнів, що справа належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому провадження за касаційною скаргою необхідно було відкрити з метою перевірки правильності застосування судами норм процесуального права.
Суддя Л.Л. Мороз