Справа № 0240/2218/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 липня 2018 р. Справа № 0240/2218/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика В.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до Публічного акціонерного товариства "Автобусний парк" про накладення арешту на кошти та цінності

в с т а н о в и в :

09.07.2018 року Головне управління ДФС у Вінницькій області звернулось в суд з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Автобусний парк» про накладення арешту на кошти та інші цінності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем станом на дату звернення до суду рахується заборгованість з земельного податку з юридичних осіб в сумі 276,82 грн., в тому числі основного платежу 271,81 грн., штрафної санкції - 5,01 грн., з орендної плати за з юридичних осіб в сумі 93646,02 грн., в тому числі основного платежу -67224,88 грн., штрафної санкції - 26421,14 грн. Всього загальна сума боргу складає 93922,84 грн.

Вказану заборгованість відповідач добровільно не погасив, а також враховуючи, що майно, яке б могло бути джерелом погашення вказаної заборгованості у відповідача відсутнє, позивач, керуючись п. п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, просить суд накласти арешт на кошти та інші цінності, які знаходяться на рахунках ПАТ «Автобусний парк» у банках на суму податкового боргу 93922,84 грн.

Ухвалою суду від 13.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу 10-денний термін з дня отримання ухвали про відкриття провадження для написання відзиву, з поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів.

Ухвала суду від 13.07.2018 року направлялась на адресу відповідача вказану в позовній заяві та згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак до суду повернувся не вручений конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У відповідності до положень частини 9 статті 205 КАС України суд вважає за можливе розглядати дану справу в письмовому провадженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов'язання платника податків відповідно до п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно вимог п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується борг з земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати з юридичних осіб в загальній сумі 93922,84 грн.

Наявність у відповідача даного боргу також підтверджується довідкою податкового органу (а.с. 7), витягом з облікової картки платника податку (а.с. 8-10).

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем з метою погашення податкового боргу на адресу відповідача було направлено податкову вимогу форми «Ю» № 15944-17 від 01.09.2016 року на суму 94741,35 грн. Проте вказана податкова вимога залишилась без належного виконання. Станом на день розгляду справи суду не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку вказаної суми заборгованості.

Судом також встановлено, що Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.05.2017 року по справі № 802/630/17-а за позовом Головного управління ДФС у Вінницькій області до публічного акціонерного товариства "Автобусний парк" про стягнення податкового боргу позов задоволено, вирішено стягнути з рахунків у банках, що обслуговують публічне акціонерне підприємство "Автобусний парк" кошти у рахунок погашення податкового боргу по земельному податку та податковий борг на орендну плату з юридичних осіб в сумі 67501,70 грн. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року по справі № 802/2404/17-а за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до приватного акціонерного товариства "Автобусний парк" про стягнення податкового боргу позов задоволено, вирішено стягнути з приватного акціонерного товариства "Автобусний парк" податковий борг земельного податку в сумі 26 421,14 грн. з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

З матеріалів справи слідує, що Замостянським відділом державної виконавчої служби м. Вінниці за виконавчим провадженням №51838004 від 25.06.2016 року накладено арешт на все майно відповідача та оголошено заборону на його відчуження та згідно постанови що Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці від 25.01.2017 року оголошено в розшук майно боржника, а саме транспортні засоби у кількості 50 шт. Однак, згідно листа Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №416/27/01-2017 від 21.02.2017 року оголосити в розшук та затримати транспортні засоби ПАТ «Автобусний парк» не можливо, оскільки згідно відповіді територіального центру МВС 0541 від 15.02.2017 року вказані транспортні засоби зняті з обліку.

Відповідно до положень п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи викладене, а також те, що на момент вирішення справи по суті відповідачем не надано доказів сплати податкового боргу в сумі 93922,84 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для його стягнення.

Згідно із п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Відповідно до п. п. 88.1, 88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу, право на яку виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Підстави виникнення права податкової застави визначені статтею 89 ПК України. Зокрема підпунктом 89.1.1 пункту 89.1 цієї статті передбачено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Як вбачається із матеріалів справи, для погашення податкового боргу відповідача податковим органом було вчинено дії з метою проведення опису майна підприємства, проте майна, що могло б бути описано у податкову заставу не виявлено. Згідно листів Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області (а.с. 27), територіального сервісного центру 0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області (а.с. 19), Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на не рухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №94721433 від 16.08.2017 року (а.с. 26), у відповідача рухоме чи нерухоме майно, яке могло б бути джерелом погашення податкового боргу, відсутнє.

Пунктом 94.1 статті 94 ПК України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно із п. п. 94.4. ст. 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до п. п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

З огляду на викладене та враховуючи те, що у ПАТ "Автобусний парк" відсутнє майно для погашення податкового боргу в сумі 93922,84 грн., що повністю підтверджується належними і допустимими доказами, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог адміністративного позову та накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача у банківських установах з метою забезпечення виконання ним своїх грошових зобов'язань перед бюджетом.

Враховуючи вимоги ст. 139 КАС України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші цінності Публічного акціонерного товариства "Автобусний парк", що знаходяться на рахунках в установах банку на суму податкового боргу 93922,84 грн. (девяносто три тисячі девятсот двадцять дві гривні вісімдесят чотири копійки).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій область (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, );

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Автобусний парк" (вул. Енергетична, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст судового рішення складено 26.07.2018 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович