Справа № 2а/2570/40/2011
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року

Київ

справа №2а/2570/40/2011

адміністративне провадження №К/9901/1074/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Чернігівської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року (головуючий суддя - Клопот С.Л.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року (головуючий суддя - Бєлова Л.В., Безименна Н.В., Кучма А.Ю.) у справі №2а/2570/40/2011

за позовом ОСОБА_3

до Чернігівської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області

про стягнення заробітної плати за час відпустки, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області та просив зобов'язати відповідача відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (з урахуванням пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати щодо коригування на коефіцієнт підвищення посадового окладу) нарахувати на користь ОСОБА_3 заробіток за час відпустки, що була надана в лютому 2008 року (з урахуванням суми 615,00грн., що була виплачена в листопаді 2010 року) та виплатити ОСОБА_3 за мінусом раніше виплаченого заробітку за час відпустки, що була надана в лютому 2008 року.

2. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач проводив обчислення заробітку для оплати часу щорічної відпустки у 2008 році без врахування виплат, яких був ОСОБА_3 позбавлений наказами ДПА в Чернігівській області. Позивач вважає, що обчислення середнього заробітку для оплати часу щорічної відпустки має бути проведено виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, тобто відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100.

3. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено з тих підстав, що згідно з Методичними рекомендаціями про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, що затверджені наказом ДПА України від 12 жовтня 2007 року №576 (далі - Методичні рекомендації), при виплаті грошового забезпечення за час відпустки розмір виплат визначається із суми грошового забезпечення без урахування премії.

4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2017 року скасовано вказані судові рішення та направлено справу до суду першої інстанції на новий розгляд. Суд касаційної інстанції дійшов до висновку про те, що при визначенні середнього заробітку, з якого обчислюється заробіток за час відпустки, необхідно керуватися Порядком обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Також в ухвалі суду від 13 червня 2017 року зазначено, що премії за лютий та серпень 2007 року повинні бути враховані при нарахуванні виплат за час відпустки, наданої позивачу у лютому 2008 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

5. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

5.1. Зобов'язано Чернігівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (з урахуванням пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати щодо коригування на коефіцієнт підвищення посадового окладу) нарахувати на користь ОСОБА_3 заробіток за час відпустки, що була надана в лютому 2008 року (з урахуванням суми 615,00 грн., що була виплачена в листопаді 2010 року) та виплатити ОСОБА_3 за мінусом раніше виплаченого заробітку за час відпустки, що була надана в лютому 2008 року.

5.2. Стягнуто з Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_3 1200 грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань

6. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року, у задоволенні заяви Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про роз'яснення судового рішення по справі № 2а/2570/40/2011 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про стягнення заробітної плати за час відпустки відмовлено повністю.

7. Відмовляючи в задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення, суди зазначили, що зміст вказаної заяви свідчить, що відповідач фактично відмовляється виконувати рішення суду, оскільки не згоден з таким рішенням суду через те, що вважає, що до відносин з обчислення позивачу заробітку за час відпустки за 2008 рік підлягає застосуванню не Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (як визначив суд), а Методичні рекомендації про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, затверджені наказом ДПА України від 12.10.2007 року за № 576, які застосував роботодавець в 2008 році. Тобто заявник просить змінити спосіб виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду, що в силу положень статті 170 КАС України не є роз'ясненням її змісту. За таких обставин, суди дійшли висновку, що рішення є чітким за змістом, ясним та зрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто буде здійснювати його виконання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

8. 19 грудня 2017 року Чернігівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - скаржник, Чернігівська ОДПІ) звернулась до Суду з касаційною скаргою на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року.

9. В касаційній скарзі Чернігівська ОДПІ, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким заяву про роз'яснення судового рішення задовольнити, вказавши яким чином здійснюється розрахунок суми, яка підлягає до сплати та суму, яка підлягає сплаті.

10. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначає, що до позовних вимог, які задоволені постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, не застосовується жодний нормативно-правовий акт, який би повністю визначав порядок розрахунку суми, яка підлягає виплаті на виконання постанови суду, а застосування норм Порядку №100 не дає можливості Чернігівській ОДПІ розрахувати суму, належну до виплати на виконання цієї постанови. Скаржник зазначає, що через ці обставини вказане судове рішення станом на 14.12.2017 року залишається не виконаним.

11. Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.

ІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

12. Частини 1-4 статті 170 КАС України: якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення протягом десяти днів із повідомленням заявника (особи, яка бере участь у справі, державного виконавця, які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

14. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

15. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

16. Колегія суддів зазначає, що можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення передбачається задля усунення такого недоліку, як його незрозумілість, що перешкоджає належному виконанню судового рішення.

17. При цьому в заяві про роз'яснення рішення заявник має зазначити, що саме в резолютивній частині судового рішення є незрозумілим, у чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

18. Натомість, в поданій Чернігівською ОДПІ заяві про роз'яснення постанови суду від 18 липня 2017 року податковий орган фактично вказує на неможливість виконання даного судового рішення внаслідок неможливості здійснення розрахунку належної позивачеві до виплати суми із застосуванням положень Порядку №100, не зазначаючи при цьому на його незрозумілість.

19. Суд вважає за необхідне зазначити, відповідно до приписів ст. 257 КАС України (в редакції, чинній на час звернення відповідача до суду першої інстанції з заявою про роз'яснення судового рішення) судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Конституцією України встановлена обов'язковість виконання судових рішень, які набрали законної сили.

20. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновки судів попередніх інстанцій, що відповідачем в наданій до суду заяві про роз'яснення судового рішення не наведено конкретних обставин, які б свідчили про незрозумілість винесеного судового рішення відповідно до приписів ст. 170 КАС України (в редакції, чинній на час звернення відповідача до суду першої інстанції з заявою про роз'яснення судового рішення), та не надано відповідних доказів.

21. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами попередніх інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у заяві Чернігівської ОДПІ про роз'яснення судового рішення. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.

22. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

23. Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу Чернігівської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

24. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

25. Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

26. Касаційну скаргу Чернігівської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області - залишити без задоволення.

27. Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року - залишити без змін.

28. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа