Справа № 820/1386/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Рубан В.В.

31 липня 2018 р. Справа № 820/1386/18
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Гуцала М.І. , Донець Л.О.

за участю секретаря судових засідань - Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Харківського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

26.02.2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум (подалі - відповідач МО України) від 08.12.2017 року, оформленому п. 23 протоколу № 126 засідання Комісії;

- зобов'язати відповідача Харківський обласний військовий комісаріат (подалі - ХОВК) подати висновок за формою (Додаток 13 до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530 (подалі - Положення)) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату (доплату) йому одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (подалі - Закон № 2011-XII), в редакції Закону № 2004-VІІІ від 06.04.2017 року), у порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року та Положенням;

- зобов'язати МО України вирішити питання про перерахунок та призначення йому одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги, що передбачені вищезазначеними законами та нормативно-правовими актами з урахуванням раніше виплаченої суми;

Крім того позивач просить суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у справі шляхом зобов'язання: відповідача ХОВК подати у 15-денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення та відповідача МО України подати у 45-денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Позивач вважає протиправним рішення МО України від 08.12.2017 року, оформлене п. 23 протоколу № 126 засідання Комісії, щодо розміру нарахування одноразової грошової допомоги, оскільки вважає, що відповідно до положень п.п. б) п. 1 ст. 16-2 Закону 2011-XII така допомога йому повинна бути призначена у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності Ш групи (п.п. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону), так як до набрання чинності Закону № 2004-VІІІ від 06.04.2017 року рішення відповідачем МО України про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги не приймалося.

У відзиві на позовну заяву відповідач Міністерство оборони України зазначає, що у даних спірних правовідносинах, в частині суми одноразової грошової допомоги, треба застосовувати той порядок, який діяв на дату виникнення відповідного права. Позивач отримав таку допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

У відзиві на позовну заяву відповідач ХОВК зазначає, що законодавцем чітко зазначено, що день встановлення групи інвалідності, є днем виникнення права на отримання одноразової допомоги, а отже відповідно треба застосовувати той порядок, який діяв на дату встановлення інвалідності, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року (рішення виготовлено 03.05.2018 року) адміністративний позов ОСОБА_4 задоволений частково.

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано пункт 23 протоколу № 126 від 08.12.2017 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

Харківський обласний військовий комісаріат зобов'язаний подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» (в редакції Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017) та в Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 та Наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014.

Міністерство оборони України зобов'язано вирішити питання призначення та перерахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» (в редакції Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017) та в Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 та Наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014, з урахуванням раніше виплаченої суми.

В іншій частині вимог позов ОСОБА_4 залишений без задоволення.

Суд дійшов висновку про розповсюдження на позивача дії Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» № 2004-VIII, зокрема, враховуючи його групу інвалідності, підпункту б) частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року), яким визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Враховуючи викладене та беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, який, згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» був встановлений 1600 грн., 250-крат прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року станом на час прийняття Міністерством оборони України спірного рішення становить 400000 грн., у свою чергу, останнім відповідну допомогу виплачено позивачу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 182700 грн.

Отже, Міністерство оборони України при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано частину 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року), а тому, останнє підлягає скасуванню.

Посилання відповідачів на пункту 3 Порядку, за яким, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії та пункт 2 відповідної Постанови Кабінету Міністрів України, якою був затверджений цей порядок, в контексті того, що установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги суд не приймає, оскільки Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року), має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов'язком суду, а також приписи статті 14 КАС України щодо обов'язковості судових рішень та відсутності об'єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачав підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі МО України просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року і прийняти нове - про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_4

Скаржник зазначає, що правовий аналіз законодавства України з питань призначення, виплати, перерахунку чи доплати (у зв'язку із встановленням вищої групи інвалідності) одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та звільненим з військової служби особам чітко показує, що день встановлення групи інвалідності є днем виникнення права на отримання допомоги, через що треба застосовувати той порядок, який діяв на дату встановлення первинної відповідної групи інвалідності, в тому числі при визначенні розміру одноразової грошової допомоги.

Крім цього, навіть за новими редакціями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року № 975, останні зобов'язують керуватися тими нормами законодавства, які діяли на момент встановлення позивачу інвалідності.

Отже, розміри одноразової грошової допомоги визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 в останній редакції не можуть бути розповсюджені на позивача, оскільки цими ж нормативно-правовими актами встановлені відсилочні норми щодо застосування тих редакцій Закону та постанови, які діяли на момент встановлення особі інвалідності.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не наданий, що не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не погоджується із висновком суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4, з наступних підстав.

Судом встановлено та учасниками справи не спростовуються наступні обставини, - позивач ОСОБА_4 проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР та звільнений із служби 11.02.1982 року. У зв'язку з пораненням, отриманим при виконанні обов'язків військової служби, позивачу рішенням МСЕК від 25.04.2014 року повторно встановлена третя група інвалідності на строк до 18.04.2019 року (а.с. 14).

10.12.2015 року позивач звернувся до ХОВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, виплата якої передбачена Законом № 2011-XII.

Листом ХОВК повідомив позивача ОСОБА_4 про рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум від 07.07.2017 року, оформлене п. 29 протоколу № 73, про відмову в призначені та виплаті означеної допомоги.

Постановою Ленінського районного суду від 11.08.2017 року у справі № 642/3703/17, що набрала законної сили 07.11.2017 року, адміністративний позов ОСОБА_4 задоволений.

Так, судовим рішенням визнано протиправним і скасовано рішення Комісії МО України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум від 07.07.2017 року, оформлене п. 29 протоколу № 73.

Визнано протиправною відмову МО України в призначені і виплаті ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону N 2011-XII.

ХОВК зобов'язаний повторно подати розпорядникові бюджетних коштів висновок за формою (додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього про виплату ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги з дотриманням вимог, передбачених Законом N 2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку та умов призначенім і виплат одноразової грошової допомоги» (подалі - постанова № 975) і наказу № 530.

МО України зобов'язано вирішити питання призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 згідно Закону N 2011-XII у порядку, визначеному постановою № 975 і наказом № 530.

Одночасно судом встановлений судовий контроль за виконання рішення.

Рішенням комісії МО України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум негативного рішення з питання виплати такої допомоги від 08.12.2017 року за № 126 (пункт 23 протоколу) на виконання судового рішення (Ленінського районного суду м. Харкова від 11.08.2017 року у справі № 642/3703/17) скасоване попередньо рішення комісії від 07.07.2017 року № 73 (п. 29 протоколу) про відмову в призначені вищеозначеної допомоги та вирішено призначити ОСОБА_4 таку допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімумам, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 182.700 грн.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_4, колегія суддів зазначає, що ст. 41 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов'язок і військову службу» (в редакції Закону, що була чинною на час звернення позивача із заявою про виплату йому такої допомоги - 23.12.2015 року) визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону N 2011-XII (в редакції, що діяла у грудні 2015 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року N 975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону N 2011-XII, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок N 975).

При цьому, пунктом 2 наведеної постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року N 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 р. N 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 року N 1331;

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку N 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов'язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Частиною першою ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже моментом виникнення у позивача ОСОБА_4 права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення йому інвалідності, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу інвалідності Ш групи.

Правовий висновок з означеного питання наданий Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 року у справі № 750/5074/18.

За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що рішення комісії МО України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, з питання виплати такої допомоги позивачу ОСОБА_4 від 08.12.2017 року за № 126 (п. 23 протоколу), прийняте відповідачем на виконання судового рішення, що набрало законної сили, про призначення позивачу ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімумам, встановленого законом для працездатних осіб, в сумі 182.700 грн., відповідає п. 6 Порядку N 975.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про хибність доводів скаржника - позивача у справі ОСОБА_4 про наявність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірах, встановлених ст. 16-2 Закону N 2011-XII, в редакції Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та в редакції Закону України від 06.04.2017 року № 2004-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки інвалідність позивачу була встановлена рішенням компетентного органу до набрання чинності означеними Законами.

Пунктом 2 розділу П Прикінцеві положення Закону України від 06.04.2017 року № 2004-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності 07.05.2017 року, встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що позивач ОСОБА_4, звертаючись до суду у 2017 році (справа № 642/3703/17) просив суд зобов'язати МО України вирішити питання про призначення та нарахування йому одноразової грошової допомоги саме в розмірі, встановленому Порядком № 975, і суд задовольнив цю вимогу ОСОБА_4, а відповідач - МО України, відповідно виконав судове рішення.

Враховуючи наведене, правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26.06.2018 року у справі № 750/5074/17, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги МО України, скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року в частині, якою задоволенні вимоги позивача ОСОБА_4, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням судового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_4, у суду відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року скасувати в частині, якою задоволені позовні вимоги позивача, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.О. Донець
Постанова складена і підписана 31 липня 2018 року.