Справа № 805/15586/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

31 липня 2018 року

справа №805/15586/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3197/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року у складі судді Кірієнка В.О. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року у складі колегії суддів Ястребової Л.В., Ляшенка Д.В., Чумака С.Ю. у справі № 805/15586/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська солевидобувна компанія» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Слов'янська солевидобувна компанія» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкових повідомлень-рішень від 16 грудня 2011 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень травень 2010 року та лютий, березень 2011 року на загальну суму 2 250 044 грн та № , яким до Товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 грн, з мотивів безпідставності їх прийняття.

20 грудня 2013 року постановою Донецького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі, скасовані податкові повідомлення-рішення № , № з мотивів їх протиправності, відсутності жодних доказів завищення Товариством бюджетного відшкодування у спірних звітних податкових періодах.

У березні 2014 року податковим органом подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7, підпунктів 7.7.1, 7.7.2, абзацу «б» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, 200,14, абзацу «б» статті 200 Податкового кодексу України, доводить помилковість висновків судів попередніх інстанцій, просить скасувати судові рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

05 березня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Донецького окружного адміністративного суду справу № 805/15586/13-а.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року відновлено втрачене провадження в адміністративній справі № 805/15586/13-а.

26 січня 2016 року справа № 805/15586/13-а надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України.

11 січня 2018 року справа № 805/15586/13-а з Вищого адміністративного суду України передана до Верховного Суду.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналогічні вимоги містять положення статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у листопаді 2011 року податковим органом проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з питань підтвердження відомостей по взаємовідносинам з контрагентами, по яким сформовано податковий кредит за період з 01 лютого 2010 року по 31 травня 2010 року та з 01 січня 2011 року по 31 березня 2011 року, за результатами якої 30 листопада 2011 року складено акт №7470/07-032-30098637 (далі - акт перевірки).

16 грудня 2011 року на підставі акту перевірки, згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення Товариством пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7, підпунктів 7.7.1, 7.7.2, абзацу «б» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, 200,14, абзацу «б» статті 200 Податкового кодексу України, зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2250044,00 грн.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення Товариством зазначених вище норм Податкового кодексу України застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1,00 грн.

Склад податкового правопорушення за позицією податкового органу полягає у відсутності реальності господарських операцій позивача з його контрагентами, безпідставне відображення їх в податковому обліку та включення позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої на виконання договорів укладених із контрагентами Товариства. Відповідач під час перевірки та впродовж розгляду справи в судах попередніх інстанцій наголошує на нікчемності правочинів, укладених позивачем із його контрагентами.

Щодо зменшення бюджетного відшкодування за період з 01 лютого 2010 року по 31 травня 2010 року (по періодах: лютий 2010 року - на 558 348 грн., березень 2010 року - на 552 762 грн., квітень 2010 року - 456 909 грн., травень 2010 року - 469 096 грн.).

Судами попередніх інстанцій установлено, що 14 грудня 2009 року між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газторг Україна» (контрагент позивача) укладений договір № 14/12-09/1, згідно з умовами якого останній поставляв на адресу Товариства природний газ в об'ємах, які зазначені у договорі, а позивач здійснював оплату за поставлений природний газ, що підтверджується платіжними дорученнями (наявні в матеріалах справи).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газторг Україна» зареєстроване у якості юридичної особи, має ліцензію на постачання природного газу та є платником податку на додану вартість, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Податковий орган доводить порушення Товариством у зазначені звітні (податкові) періоди вимог підпункту пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7, підпунктів 7.7.1, 7.7.2, абзацу «б» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, які встановлюють виникнення у платника податку права на податковий кредит, його формування, визначення бюджетного відшкодування тощо.

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України свідчить про те, що підставами для формування платником податку податкового кредиту є придбання або виготовлення товарів (послуг) з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) мають бути підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Судами попередніх інстанцій досліджені податкові накладні, виписані Товариством з обмеженою відповідальністю «Газторг Україна», інші первинні документи бухгалтерського обліку, та встановлена їх відповідність вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV, які підтверджують правомірність формування позивачем податкового кредиту. Договірні обов'язки сторін згідно цивільного законодавства виконані в повному обсязі, про це свідчать платіжні документи, трьохсторонні акти прийому-передачі придбаного товару, які підписані транспортувальником газу, споживачем та постачальником та інші документи.

Податковий орган під час перевірки та впродовж розгляду справи судами попередніх інстанцій доводить недостатність у контрагента позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газторг Україна» загальної та спеціальної право дієздатності щодо реалізації господарської компетенції ним, як суб'єктом господарювання щодо постачання природного газу з огляду на те, що це товариство не є виробником газу, а є лише посередником. За позицією податкового органу, реальність господарської операції щодо постачання газу має бути доведена із Товариством з обмеженою відповідальністю «Пойнт Томсон», який є постачальником газу. Посилаючись на інформацію отриману від Іванківської Міжрегіональної Державної податкової інспекції, де знаходиться на обліку Товариство з обмеженою відповідальністю «Пойнт Томсон», відповідач наголошує на тому, що усі операції купівлі-продажу із цим товариством не спричиняють реального настання правових наслідків, а отже є нікчемними по ланцюгу до «вигодонабувача». Висновки відповідача ґрунтуються на висновках акту перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Пойнт Томсон», з яким позивачем не здійснювалися будь-які господарські операції.

Суд вважає таки доводи податкового органу безпідставними, оскільки діюче на той час законодавство не ставить в залежність право платника податку на формування податкового кредиту із безпосереднім придбанням товарів від виробника або посередника товару (послуг). Сам факт придбання Товариством природного газу у Товариства з обмеженою відповідальністю «Газторг Україна» з метою його використання у власній господарській діяльності із належним документальним оформленням, який встановлений судами попередніх інстанцій в межах спірних правовідносин, виключає склад податкового правопорушення та свідчить про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

Визнання актом перевірки нікчемними правочини позивача із його контрагентами знаходиться за межами компетенції податкового органу, відсутність судових рішень щодо недійсності угод спростовує доводи заявника касаційної скарги в цій частині.

Щодо зменшення бюджетного відшкодування за період з 01 лютого 2011 року по 31 березня 2011 року (по періодах: лютий 2011 року - на 126 596 грн., березень 2011 року - на 86 333 грн.).

В цей період часу спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України, в основу зменшення суми бюджетного відшкодування податковим органом покладено порушення позивачем положень пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, 200,14, абзацу «б» статті 200 Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій установлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слов'янська солевидобувна компанія» та Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Укпромснаб» укладений договір № 22/10 від 24 вересня 2010 року, згідно якого останній поставляв для виробничих потреб на адресу Товариства паливні гранули, а позивач здійснював оплату за поставлений товар. Договірні зобов'язання виконані в повному обсязі.

Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Укпромснаб» зареєстроване в встановленому порядку та є платником податку на додану вартість, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Нереальність господарської операції Товариства з цим контрагентом доводиться податковим органом на підставі відповіді № 2897/7/26-34 від 25 березня 2011 року отриманої від відділу податкової міліції Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську в результаті проведення заходів, спрямованих на вивчення фактичного руху товарів, проведених операцій та надання послуг встановлено, згідно якої у Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Укпромснаб» з моменту реєстрації по теперішній час матеріальна база відсутня, а саме: відсутні працівники, будь-які автотранспортні засоби для доставки товару та надання послуг, а також складські приміщення, які необхідні для зберігання ТМЦ, що робить фактичне виконання умов угод неможливим, що на думку відповідача свідчить про нікчемність правочину.

Такі доводи податкового органу є необґрунтованими, спростовуються дослідженими судами попередніх інстанцій первинними документами, які підтверджують право Товариства на формування податкового кредиту за даною господарською операцією.

Судами попередніх інстанцій також надано правильну оцінку висновкам акту перевірки щодо не подання Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Укпромснаб» декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року до Ленінської міжрегіональної Державної податкової інспекції у м. Луганську, оскільки ці доводи спростовуються встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставинами, зокрема контрагентом позивача подано податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2011 року, яка не прийнята податковим органом, проте за результатами судового оскарження цих дій контролюючого органу постановою Луганського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2011 року у справі №2а-8330/11/1270, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду 01 грудня 2011 року, зобов'язано податковий орган прийняти податкову звітність цього підприємства.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи свідчать про відсутність в діях Товариства складу податкового правопорушення, податковий кредит за період лютий-березень 2011 року сформовано Товариством правомірно, що доводить протиправність спірного податкового повідомлення-рішення і в цій частині.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження податковим органом з оцінкою обставин справи судами попередніх інстанцій. Це питання знаходиться поза межами перегляду судом касаційної інстанції відповідно до положень статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року у справі № 805/15586/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер