Справа № 0340/1349/18
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1349/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови неправомірною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1Г.) звернувся з позовом до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі Нововолинсько-Іваничівське ОУПФ) про визнання відмови у призначенні пенсії за віком неправомірною та зобовязання зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 01.07.1996 року по 30.06.2002 року на посаді головного енергетика, зобовязання призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до Нововолинсько-Іваничівського ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме зменшення пенсійного віку на 9 років.

Відповідач листом від 24.05.2018 №3290/02-20-15 відмовив позивачу у призначені пенсії, до пільгового стажу зарахував 3 роки 5 місяців 25 днів. Період роботи з 01.07.1996 року по 30.06.2002 року до пільгового стажу не зараховано, оскільки відсутня уточнююча довідка, яка б підтверджувала б зайнятість протягом повного робочого дня на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком 1 та документальне підтвердження атестації робочого місця.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки його трудовий стаж підтверджується належним чином оформленою трудовою книжкою, яка є основним документом про трудову діяльність працівника. Крім того, на підприємствах, де він працював, була проведена атестація робочих місць.

Відповідно до ухвали судді від 13.07.2018 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що відсутні підстави для призначення позивачу пільгової пенсії у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Серед наданих позивачем документів про призначення пенсії відсутні копії наказів про проведення атестації робочого місця, що є визначальним моментом при підтвердженні пільгового стажу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Нововолинсько-Іваничівського ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме зменшення пенсійного віку на 9 років.

Для призначення пенсії позивачем були надані наступні документи: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, трудова книжка, військовий квиток, довідки ВП «Шахта №9 Нововолинська» про факт роботи №06 від 05.01.2018 та заробітну плату №61 від 16.02.2018, довідка ВП «Західно-Українська виконавча дирекція з ліквідації» №19 від 08.02.2018, копії наказів про прийняття та звільнення.

Листом від 24.05.2018 №3290/02-20-15 відповідач повідомив позивача про прийняття рішення про відмову у призначені йому пенсії за віком на пільгових умовах. До пільгового стажу позивача відповідач зарахував 3 роки 5 місяців 25 днів. Період роботи з 01.07.1996 року по 30.06.2002 року до пільгового стажу не зарахував, оскільки відсутня уточнююча довідка, яка б підтверджувала б зайнятість протягом повного робочого дня на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком 1 та документальне підтвердження атестації робочого місця.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно із частиною третьої статті 114 Закону №1058-ІV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п'ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Як вбачається із копії трудової книжки БТ-І №9992398, ОСОБА_1 з 01.07.1996 працював у Дирекції по ліквідації шахт №2,3 «НВ» на посаді головного енергетика.

08.07.1997 Дирекція по ліквідації шахт №2,3 «НВ» реорганізована в Дирекцію по ліквідації шахт 6, 7 «НВ».

12.11.1998 позивача переведено головним енергетиком у Волинську регіональну дирекцію по ліквідації шахт 6, 7 «НВ».

07.06.2000 Волинська регіональна дирекція по ліквідації шахт №6, 7 «НВ» перейменована у Західно-Українську дирекцію по ліквідації шахт.

18.07.2000 позивач переведений головним енергетиком на шахту №4, 8 «НВ» та 30.06.2002 звільнений у звязку з ліквідацією шахти.

Дані обставини також підтверджуються копіями:

- довідки ВП «Західно-Українська виконавча дирекція з ліквідації» №19 від 08.02.2018;

- наказу №1-к від 15.08.1996 «Про прийняття на роботу по переводу»;

- наказу №1-к від 12.11.1998 «Про прийняття на роботу по переводу»;

- наказу №34/к від 17.07.2000 «Про прийняття на роботу по переводу»;

- наказу №31 від 25.06.2002 «Про звільнення».

Крім того, у довідці №19 від 08.02.2018 зазначено, що «за період роботи ОСОБА_1 прогулів, простоїв, забастовок не було; дані про переведення з неповним робочим днем в архіві дирекції відсутні».

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації №41).

Згідно із пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій №41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій №41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

З наведених норм слідує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону №1788 є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу від 05.11.1996 №57 затверджено результати атестації робочих місць на шахтах №2, 3 «Нововолинські» (а.с.38-40).

Так, за результатами атестації робочих місць робоче місце головного енергетика віднесено до категорії зі шкідливими і важкими умовами праці відповідно до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічні висновки зроблені і після проведення атестації робочих місць у 1998 році у шахтах №6, 7 «Нововолинські» та у 2000 році у шахтах №4, 8 «Нововолинські», затверджених наказами від 15.06.1998 №118 та від 17.02.2000 №41 (а.с.41-52).

Наведене спростовує доводи відповідача щодо відсутності документального підтвердження результатів проведення атестації робочого місця позивача, а відтак відповідачем неправомірно не зараховано позивачу до пільгового стажу періоди роботи на посаді головного енергетика з 01.07.1996 по 30.06.2002 включно (6 років 5 місяців).

З врахуванням стажу 3 роки 5 місяців 25 днів, який був визнаний відповідачем, пільговий стаж ОСОБА_1, що дає право на отримання пільгової пенсії, становить 9 років 6 місяців 25 днів, загальний страховий стаж позивача - 33 роки 4 місяці 25 днів.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із частиною другою статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Отже, при наявності у ОСОБА_1 пільгового стажу 9 років на підземних роботах його пенсійний вік з врахуванням зниження становить 51 рік, а відтак з поясненням цього віку він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, оскільки Нововолинсько-Іваничівським ОУПФ протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, тому суд вважає за необхідне з метою належного захисту порушеного права позивача визнати протиправним рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, зобовязати зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 01.07.1996 року по 30.06.2002 року з повним робочим днем на посаді головного енергетика, а також зобовязати призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2 000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, з наведеного слідує, що необхідними документами для розподілу судових витрат пов'язаних з правничою допомогою адвоката є договір про надання відповідної допомоги та документи, які містять інформацію про обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження обумовленої суми гонорару на правову допомогу адвоката, позивачем надано лише витяг із договору про надання правничої допомоги від 02.07.2018, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та квитанцію до прибуткового касового ордера №42 від 10.07.2018.

Однак позивачем не надано суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в стягненні витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань Нововолинсько-Іваничівського ОУПФ на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений відповідно до квитанції від 10.07.2018 №84765.

Керуючись статтями 243 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобовязати Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи головним енергетиком з повним робочим днем з 01 липня 1996 року по 30 червня 2002 року включно (6 років 1 місяць).

Зобовязати Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук