Справа № 815/999/18
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/999/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області Ліквідаційної комісії про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління МВС України в Одеській області Ліквідаційної комісії та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.56-57), просить суд визнати протиправною бездіяльність ГУМВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ), ліквідаційна комісія, щодо несвоєчасного розгляду заяви пенсіонера МВС України ОСОБА_1, зареєстрованої за № Л-894 від 28.09.2017, та несвоєчасного прийняття рішення за результатами розгляду цієї заяви, визнати протиправною бездіяльність ГУМВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ), ліквідаційна комісія, щодо несвоєчасної виплати пенсіонеру МВС України ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» у розмірі 130100 гривень, стягнути з Головного Управління МВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12 ) суму одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» у розмірі 130100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в період з 20.08.1995 року по 26.08.2015 року ОСОБА_1 проходив службу в Органах внутрішніх справ України та 26.08.2015 року наказом ГУМВС України в Одеській області № 608 о/с позивача на підставі підпункту «б» пункту 64 розділу VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого 29.07.1991 року постановою Кабінету Міністрів Української РСР №114, звільнено з органів внутрішніх справ України. 21.09.2015 року Обласною медико-соціальною експертною комісією Одеської області видана довідка серія 10 ААА№ 125674 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності в розмірі 60 % та встановлена первинно III групу інвалідності, у звязку з отриманням при виконані службових обовязків травми. На підставі встановленою МСЕК позивачу первинно III групи інвалідності, 23.12.2015 року ГУМВС України в Одеській області Ліквідаційною комісією, згідно вимог п. З Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 виплачено грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, що склало суму 206700 грн. згідно виписки по картковому рахунку на імя ОСОБА_1 18.09.2017 року Обласною медико-соціальною експертною комісією видана довідка серія 10 ААА, № 127615, на ім'я ОСОБА_1, про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках 10%, до попередніх 60%, які раніше були мені встановлені, у звязку з отримання III групи інвалідності, при виконані службових обовязків, та встановлено II групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №309995. Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 4 Порядку №850). Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» установлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб складає: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні. Таким чином, позивач вважає, що у ГУМВС України в Одеській області виникла зобов'язанність про сплату різниці грошової допомоги у розмірі 50-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, що складає суму 84200 (вісімдесят чотири тисячі двісті) гривень (50x1684). 28.09.2017 року за №Л-894 позивачем подано заяву з усіма відповідними документами, на імя голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2, проте тривалий час на адресу позивача не надходило від керівництва ГУМВС України в Одеській області або МВС України будь-якої інформації про прийняте рішення по заяві та 10.01.2018, позивачем подана заява на імя Начальника ГУНП України в Одеській області генерал-поліції третього рангу ОСОБА_3, з вимогою про проведення перевірки за фактом ненадання своєчасно відповіді по заяві від 28.09.2017 за№Л-894. 29.01.2018 року позивачем отримано лист за №14/1-Л-20 від ГУМВС України в Одеській області Ліквідаційна комісія, за підписом заступника голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4, яким повідомлено, що відповідь на заяву від 28.09.2017 не надавалася відповідно до Закону України «Про звернення громадян» тому, не передбачає надання відповіді у місячний термін.

Відповідачем до суду подано відзиви на позовну заяву, зокрема з останньої редакції якого (а.с.61-63) вбачається, що 23.12.2015 року у відповідності до вимог Порядку № 850 позивачу було виплачено 206 700, 00 грн., що не заперечується позивачем. 18.09.2017 року МСЕК Одеської області встановила позивачу II групу інвалідності. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції врегульовані вищезазначеним Порядком. Пунктом 7 Порядку встановлено перелік документів, які подаються працівником міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, за місцем служби, серед яких передбачено, в тому числі, заяву (рапорт) за формою згідно з додатком до цього Порядку та умов. 28.09.2017 року до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області подана заява (рапорт) ОСОБА_1, яка зареєстрована за № Л-894 про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням II групу інвалідності. До заяви (рапорту) були додані усі документи для виплати. Згідно з пунктом 8 Порядку керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, подає до Міністерства Внутрішніх Справ України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цього Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. 17.10.2017 року за № 14/1-237 Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Одеській області направило Директору ДФОП МВС України ОСОБА_5 супровідний лист з матеріалами для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України № 11535/0/14-16/13 від 05.08.2016 р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік, робочі дні в період з 28.09.2017 по 17.10.2017 рік становить 15 днів. Таким чином, відповідач вважає 15-денний строк відповідачем не пропущено, а тому посилання позивача на невиконання відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його заяви (рапорт) від 28.09.2017 року не може бути підставою для визнання протиправною бездіяльність так як заяви (рапорт) від 28.09.2017 року була подана і розглянута у відповідності до Порядку № 850. 08.11.2017 року МВС України за № 15/2-4055 повернула на доопрацювання до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області матеріали для виплати грошової допомоги ОСОБА_1, для приведення висновку про призначення одноразової грошової допомоги у відповідність до паспортних даних заявника та після доопрацювання, ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області було повторно надіслано до МВС матеріали, за результатами розгляду яких було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 грошової допомоги та 27.12.2017 року затверджено відповідний висновок, який разом із заявою (рапорт) та матеріалами надіслано до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області. Відповідно до п.10 Порядку, грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Затвердженим висновком МВС від 27.12.2017 року передбачено розмір одноразової грошової допомоги до виплати становить у розмірі 130 100, 00 грн. Відповідач зазначив, що з огляду на викладене, указану грошову допомогу буде виплачено в порядку черги, відповідно до дати затвердження висновку та за умови надходження коштів із державного бюджету на зазначені цілі, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Від позивача та представника відповідача до суду надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.64-65), у звязку з чим, враховуючи відсутність потреби щодо заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Судом встановлено, що в період з 20.08.1995 року по 26.08.2015 року ОСОБА_1 проходив службу в Органах внутрішніх справ України. 26.08.2015 року наказом ГУМВС України в Одеській області № 608 о/с, на підставі підпункту «б» пункту 64 розділу VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого 29.07.1991 року постановою Кабінету Міністрів Української РСР №114, звільнено з органів внутрішніх справ України (а.с.8).

21.09.2015 року, обласною медико-соціальною експертною комісією Одеської області видана довідка серія 10 ААА№ 125674 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності в розмірі 60 % та встановлена первинно III групу інвалідності, у звязку з отриманням при виконані службових обовязків травми.

На підставі встановленою МСЕК мені первинно III групи інвалідності, 23.12.2015 ГУМВС України в Одеській області, Ліквідаційною комісією, згідно вимог п. З Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 виплачено грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, що склало суму 206 700 грн. згідно копії виписки по картковому рахунку позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850). Пунктом 1 Порядку №850 передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Так, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико - соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку №850).

Відповідно до п. 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності І групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150- кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Таким чином, у ГУМВС України в Одеській області виникло зобов'язання про сплату різниці грошової допомоги у розмірі 1684*200=00=130100 грн., що не заперечувалось відповідачем.

18.09.2017 року Обласною медико-соціальною експертною комісією видана довідка серія 10 ААА, № 127615, на ім'я ОСОБА_1, про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках 10%, до попередніх 60%, які раніше були мені встановлені, у звязку з отримання III групи інвалідності, при виконані службових обовязків, та встановлено II групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №309995 (а.с.16).

Відповідно до п.4 Порядку №850 встановлено, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 4 Порядку №850).

28.09.2017 року позивачем за №Л-894 подано заяву з відповідними документами на імя голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 (а.с.10).

Пунктом 8 Порядку №850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає до МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Відповідно до п. 9 Порядку №850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до п.10 Порядку №850, грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Відповідно до п. 11 Порядку №850, виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

У звязку з ненадходженням від керівництва ГУМВС України в Одеській області або МВС України будь-якої інформації про прийняте рішення по вказаній заяві, 10.01.2018, позивачем подана заява на імя Начальника ГУНП України в Одеській області генерал-поліції третього рангу ОСОБА_3, з вимогою про проведення перевірки за фактам ненадання своєчасно відповіді по заяві від 28.09.2017 за№Л-894 (а.с.11).

29.01.2018 року позивачем отримано листа за №14/1-Л-20 від ГУМВС України в Одеській області Ліквідаційна комісія, за підписам заступника голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4, яким повідомлено, що відповідь на заяву від 28.09.2017 не надавалася відповідно до Закону України «Про звернення громадян», тому не передбачає надання відповіді у місячний термін.

Згідно ст. 15 Закону України «Про звернення громадян (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1996, № 47, Вводиться в дію Постановою ВР № 394/96-ВР від 02.10.96. ВВР, 1996, № 47, ст.257» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ст,19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто держава мусить бути гарантом не лише належної реалізації передбачених Конституцією і законами прав і свобод людини і громадянина, а й неприпустимості не передбачених Конституцією і законами втручання в життя і діяльність особи та примусового впливу на неї, тобто гарантом від свавілля, беззаконня, самоуправства, зловживання та вольових рішень органів державної влади і місцевого самоврядування, їх посадових осіб.

Відповідно до пункту 9 Порядку МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, судом встановлено, що даним порядком надсилання особі письмового повідомлення, за матеріалами якої приймалося рішення, передбачено у випадку відмови в призначенні грошової допомоги. Обовязок керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, письмового інформування особи з інших підстав Порядком не передбачено.

Суд не приймає посилання позивача на невиконання відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його заяви (рапорту) від 28.09.2017 року, оскільки останнє не є підставою для визнання протиправною бездіяльності, оскільки заява від 28.09.2017 року подана позивачем і розглянута відповідачем у відповідності до Порядку № 850.

08.11.2017 року МВС України за № 15/2-4055 повернуло на доопрацювання до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області матеріали для виплати грошової допомоги ОСОБА_1, для приведення висновку про призначення одноразової грошової допомоги у відповідність до паспортних даних заявника та після доопрацювання, ліквідаційній комісії ГУМВС України в Одеській області було повторно надіслано до МВС матеріали, за результатами розгляду яких прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 грошової допомоги.

27.12.2017 року затверджено відповідний висновок щодо позивача, який разом із заявою (рапортом) та матеріалами надіслано до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області.

Пунктом 8 Порядку №850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає до МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

При цьому, відповідно до п. 9 Порядку №850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Доопрацювання, на яке посилається відповідач, яке мало місце на протязі майже 3-х місяців, не може бути підставою затримки прийняття рішення щодо позивача, а тому така бездіяльність є протиправною.

Відповідно до п.10 Порядку, грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Затвердженим висновком МВС від 27.12.2017 року передбачено розмір одноразової грошової допомоги до виплати становить у розмірі 130 100, 00 грн.

Судом не приймаються твердження відповідача щодо необхідної умови для виплати - надходження коштів з державного бюджету як підставу для невиплати такої допомоги позивачу вчасно, оскільки Порядком встановлено, що така допомога виплачується не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а тому вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності щодо несвоєчасної виплати пенсіонеру такої допомоги та стягнення вказаної суми у розмірі 130100 грн. підлягають задоволенню.

За приписами ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Щодо заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду; зобов'язання Головного Управління МВС України в Одеській області ліквідаційна комісія подати до суду звіт про виконання даного рішення суду в місячний термін з дня набрання рішенням законної сили, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1 рішення Конституційного суду України у справі № 1-4/2015 від 31.03.2015 року по справі № 1-4/2015, Україну проголошено правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України). Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005).

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст. 382 КАС України).

Механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Так, у справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини рішенням від 20.07.2004 року № 60750/00 у п.43 цього Рішення визначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97 р., Reports of Judgments and Decisions 1997-II, с. 510, п. 40).

Відповідно до п.55 Рішення ЄСПЛ 20.07.2004 року № 60750/00, суд нагадує свою прецедентну практику, відповідно до якої відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його/її користь, становить втручання у гарантоване йому статтею 1 Протоколу N 1 право на мирне володіння своїм майном (див., серед іншого, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява N 59498/00, п. 40, ECHR 2002-III; "Ясіунєнє проти Литви" від 6 березня 2003 р., заява N 41510/98, п. 45).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

З огляду на це посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини" "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню, у звязку з чим суд вважає за необхідне встановити відповідачу 30-денний строк для подання відповідного звіту до суду з моменту набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 3, 19, 22, 55 Конституції України, ст.ст. 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, суд -, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області Ліквідаційної комісії про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ГУМВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ), ліквідаційна комісія, щодо несвоєчасного розгляду заяви пенсіонера МВС України ОСОБА_1, зареєстрованої за № Л-894 від 28.09.2017 року, та несвоєчасного прийняття рішення за результатами розгляду заяви зареєстрованої за № Л-894 від 28.09.2017 року.

Визнати протиправною бездіяльність ГУМВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ), ліквідаційна комісія, щодо несвоєчасної виплати пенсіонеру МВС України ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» у розмірі 130100 гривень.

Стягнути з Головного Управління МВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12 ) суму одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» у розмірі 130100 /сто тридцять тисяч сто/ грн. 00 коп.

Зобов'язати ОСОБА_3 Управління МВС України в Одеській області ліквідаційна комісія подати у 30-денний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.П.Марин

.