Справа № 336/6659/17
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 336/6659/17
пр. № 2-а/336/613/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Невмірич Ю.С., розглянувши у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання провести поновлення та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, вказавши, що з 17.02.1997 року їй було призначено пенсію по інвалідності, яка виплачувалась їй Шевченківським райсобезом м. Запоріжжя до виїзду її за кордон до Держави Ізраїль на постійне місце проживання 17.02.1997 року. 25.04.2017 року представник позивача звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про поновлення пенсії по інвалідності, але 25.05.2017 року отримала відмову у поновленні пенсії. Не погоджуючись з такими діями Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. Позивач просила зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя провести поновлення та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_3 з 07.10.2009 року шляхом призначення її знову у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведення індексації та компенсації втрати частини доходів.

В судовому засіданні представник позивача на заявлених вимогах наполягала, вказуючи, що дійсно ОСОБА_3 було призначено пенсію по інвалідності, але потім припинено її виплату. На цей час у ОСОБА_3 відсутній дійсний паспорт громадянки України. Також представник не може підтвердити і того, що ОСОБА_3 не є громадянкою Держави Ізраїль та не отримує жодних інших пенсійних або тотожних пенсійним виплат у державі, де вона постійно проживає. Але оскільки ОСОБА_3 є громадянкою України, тож вона має право на отримання пенсії по інвалідності, у зв'язку з чим слід провести поновлення виплати такої пенсії шляхом зобов'язання відповідача її призначити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказавши, що при перевірці відомостей, зазначених позивачем, було встановлено, що підтвердження призначення ОСОБА_3 пенсії по інвалідності чи будь-якої іншої пенсії відсутнє. За заявою ОСОБА_3, яка була подана її представником до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя у 2017 році призначення пенсії неможливе, адже представником ОСОБА_3 до заяви додано недійсний паспорт громадянина України. Також ОСОБА_3 не підтверджено і того, що вона не отримує пенсію в іноземній державі за місцем свого постійного проживання. Крім того, у Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя немає підстав для призначення пенсії ОСОБА_3, адже остання не підтвердила того, що вона проживає у межах території, на яку розповсюджуються повноваження Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо призначення пенсії, адже факт давнього проживання позивача на території Шевченківського району м. Запоріжжя не породжує обов'язку призначення пенсії саме відповідачем.

Під час судового провадження сторонами не заявлялись, а судом не вирішувались будь-які заяви чи клопотання.

При дослідженні наданих сторонами письмових доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до трудової книжки, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, копії яких надані до позовної заяви (а.с. 39-47, 50-52) ОСОБА_3 працювала в Україні в різні періоди часу з 1970 по 1996 роки.

16.03.2017 року уповноваженим представником ОСОБА_3 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя було подано заяву про поновлення з 17.08.1997 року виплати пенсії по інвалідності, до якої додано копію трудової книжки, копію довідки про присвоєння індивідуального ідентифікаційного номеру, копію ізраїльського посвідчення.

Листом від 22.05.2017 року Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомило ОСОБА_3 про відсутність підстав для призначення їй пенсії, адже позивачем не підтверджено, що місцем її проживання (реєстрації) є саме район м. Запоріжжя в межах компетенції Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, в межах судового провадження в адміністративній справі суд має встановити чи порушені були права позивача внаслідок дій, рішень чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, прийнятих чи вчинених всупереч вимогам чинного законодавства; чи порушені права позивача саме відповідачем; чи підлягає порушене права позивача захисту в судовому порядку, а якщо так, то у який спосіб порушено право може бути захищене.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Стаття 10 Закону України № 1058 вказує, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

У відповідності до ст. ст. 30, 34 Закону України № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Позивачка стверджувала, що пенсію по інвалідності було призначено їй у 1997 році, тобто по досягненні нею 42 років.

Водночас позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачеві дійсно у 1997 році було призначено пенсію по інвалідності, як не надано і належних та допустимих доказів того, що на цей час ОСОБА_3 є інвалідом та має відповідні документи на підтвердження того, що інвалідність встановлена їй безстроково та вона право на отримання пенсії по інвалідності.

Суд не може погодитись з доводами представника позивача про те, що призначення ОСОБА_3 пенсії по інвалідності, підтверджено заспимо у трудовій книжці, адже відповідно до запису у трудовій книжці у 1993 році ОСОБА_3 л.Г. була звільнена з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваної роботи стану її здоров'я.

Натомість в Україні наявність у особи статусу інваліда відповідної групи підтверджується висновком медико-соціальної експертизи, однак, позивачем такого висновку суду не надано.

Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі по тексту Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктами 2.1, 2.2 Порядку № 22-1 вказано, що до заяви про призначення пенсії по інвалідності додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що ОСОБА_3 не надано підтвердження того, що вона на час призначення їй пенсії була зареєстрована чи проживала у Шевченківському районі м. Запоріжжя, тож позивачем взагалі не доведено того, що з позовом вона звернулась до належного відповідача.

Пунктом 2.8 Порядку № 22-1 визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Як вказує п. 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання (п. 2.22 Порядку № 22-1).

Як вказано представником відповідача та це не було спростовано під час судового розгляду справи, на час звернення представника ОСОБА_3 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя матеріалів пенсійної справи у відповідача не було, а представником ОСОБА_3 було подано лише нотаріально посвідчену копію посвідчення особи Держави Ізраїль.

При цьому представником ОСОБА_3 не були надані належні документи, які посвідчують її особу, адже паспорт громадянина України для виїзду за кордон, на час звернення до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя був недійсним, а будь-яких інших документів на підтвердження місця проживання ОСОБА_3 не було надано взагалі.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів того, що її право на отримання пенсії було порушено, що порушення відбулось внаслідок неправомірних дій саме відповідача, та таке право підлягає захисту в судовому порядку у спосіб, який позивачем було обрано, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241-246, 262 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання провести поновлення та виплату пенсії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк