Справа № 826/7236/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

31 липня 2018 року м. Київ № 826/7236/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пащенко К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ДП "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа "Інституту фізики конденсованих систем НАН України"

до

Антимонопольного комітету України

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Національний університет “Львівська політехніка”

Дочірнє підприємство Асоціації УРАН “Мережевий оператор УРАН”

про

визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ДП "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа "Інституту фізики конденсованих систем НАН України" (79011, м. Львів, вул. Свєнціцького, 1, ) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ), у якій просило суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 12.03.2018 № 2146-р/пк-пз та зобов'язати Антимонопольний комітет України повторно розглянути скаргу Державного підприємства “Науково-телекомунікаційний центр “Українська академічна і дослідницька мережа” Інституту фізики конденсованих систем НАН України” UA-2018-01-17-000553-c.c2. з врахуванням висновків, викладених в рішенні суду.

Разом з позовною заявою від 08.05.2018 до Окружного адміністративного суду міста Києва позивачем подано клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування поданого клопотання вказано, що у Законі України «Про публічні закупівлі» не визначено, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд скарг на рішення Антимонопольного комітету України, у звязку з цим, позивачем у межах строку на оскарження, визначеним ч. 12 ст. 18 Закону України «Про публічні закупівлі», подано позовну заяву до Господарського суду міста Києва. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.04.2018 відмовлено у відкритті провадження через помилку у виборі юрисдикції, таким чином, позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва лише 08.05.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2018 призначено питання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду до розгляду у судовому засіданні 31 липня 2018.

У судове засідання 31.07.2018 представники від відповідача та Дочірнього підприємства Асоціації УРАН “Мережевий оператор УРАН” з’явились. Представник від Національного університету "Львівська політехніка" у судове засідання не прибув, хоча був належно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, наявним у матеріалах справи.

Від представника позивача надійшло клопотання від 31.07.2018 про розгляд справи у підготовчому засіданні 31.07.2018 у відсутності позивача.

У судовому засіданні 31.07.2018 суд поставив на обговорення питання щодо поновлення строків на звернення до суду.

Представники відповідача та Дочірнього підприємства Асоціації УРАН "Мережевий оператор УРАН" не заперечували.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Вирішуючи по суті заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, проаналізувавши наведені сторонами обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом також враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов’язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред’являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв’язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Проаналізувавши у сукупності наведені позивачем у заяві доводи та наявні у матеріалах справи докази, з метою забезпечення можливості позивача звернутись до суду для вирішення спору, суд вважає вказану заяву обґрунтованою, а прочини пропущення строку поважними, відтак заява є такою, що підлягає задоволенню, у зв’язку з чим пропущений позивачем строк звернення до суду підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 241-243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ДП "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа "Інституту фізики конденсованих систем НАН України" про поновлення пропущеного строку про поновлення пропущеного строку задовольнити.

2. Поновити ДП "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа "Інституту фізики конденсованих систем НАН України" строк звернення до суду.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 02.08.2018.

Суддя Пащенко К.С.