Справа № 127/1907/16-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року

Київ

справа №127/1907/16-а

адміністративне провадження №К/9901/1779/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2016 у складі судді Гриневича В.С. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 у складі колегії суддів: Гонтарука В.М. (головуючого), ОСОБА_2, ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2016, яку залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Вінницької міської ради в наданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недостовірної відповіді на запити про доступ до публічної інформації від 02.11.2015. Зобов'язано Виконавчий комітет Вінницької міської ради надати позивачам достовірну та повну інформацію на запити від 02.11.2015 про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності по місту Вінниця з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у відповідності до вимог статті 121 Земельного кодексу України. У задоволенні іншої частині позову відмовлено за необґрунтованістю позовних вимог.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 02.11.2015 позивачі звернулися до Виконавчого комітету Вінницької міської ради з запитами про доступ до публічної інформації, в яких просили: 1) надати інформацію про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності (землі запасу, резервного фонду) по місту Вінниця з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у відповідності до вимог ст.121 ЗК України; 2) надати належним чином завірені графічні матеріали (в тому числі викопіювання з публічної кадастрової карти, та будь-які інші картографічні матеріали) вільних земель із вказаним цільовим призначенням, в тому числі із земель запасу, резервного фонду, які необхідні для дотримання порядку отримання земельної ділянки у власність громадянами у відповідності до норм ст.ст.118, 122 ЗК України. Запитувану інформацію позивачі просили надати у встановлений законом термін, а саме на протязі п'яти календарних днів з часу отримання запиту. Зазначені запити відповідачем отримано 05.11.2015.

У відповідь на запити позивачів, виконавчий комітет Вінницької міської ради, листами №К-01-107123 та №К-01-107117 від 11.11.2015 повідомив позивачів, що: «у зв'язку з відсутністю земель запасу та земель резервного фонду у межах міста, які в свій час були сформовані лише тільки на територіях сільських та селищних рад під час розпаювання колективних сільськогосподарських підприємств, перелік вільних земельних ділянок для зазначених потреб відсутній». Позивачів повідомлено також, що для включення до списку бажаючих отримати земельну ділянку, позивачам необхідно подати пакет документів до виконавчого комітету Вінницької міської ради, а саме: копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, довідку про наявність пільг, довідку про склад сім'ї. Позивам роз'яснено, що в разі надання вищезазначених документів до міської ради, їх буде включено до списків бажаючих на отримання земельної ділянки.

Вважаючи таку відповідь недостовірною, неповною, а також наданою з порушенням терміну розгляду запитів, позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що виконавчий комітет Вінницької міської ради є розпорядником запитуваної позивачами інформації, тому у відповідача відсутні правові підстави, передбачені статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" для відмови у задоволенні запиту про надання такої інформації. Крім того, у вказаний період громадянам надавалися дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, затверджувалися проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передача їх у власність громадянам. Тому, відповідачем було надано недостовірну інформацію щодо відсутності вільних земельних ділянок.

Відповідач оскаржив в касаційному порядку вказані судові рішення з мотивів неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить їх скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає про порушення судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації». Вказує, що з урахуванням частини 1 статті 22 вказаного Закону, розпорядник інформації може відмовити у задоволенні запиту, якщо не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит. Крім цього, у розпорядженні відповідача не було запитуваної позивачами інформації.

Учасники справи не скористались правом подачі відзиву на касаційну скаргу.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (п. 1 ст. 3 Закону №2939-VI).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про інформацію" 02.10.1992 № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Пунктом 31 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР передбачено, що міським радам надані виключні повноваження щодо прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до частини 5 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

Абзацом 2 частини 5 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов'язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

За приписами статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою, здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Тобто, як встановлено судами попередніх інстанцій, виконавчий комітет Вінницької міської ради є розпорядником запитуваної позивачами інформації, а саме інформації про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності по місту Вінниця з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а відтак у відповідача відсутні правові підстави, передбачені статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", для відмови у задоволенні запиту про надання такої інформації.

Крім цього, відповідно до звіту форми №6-зем Головного управління Держземагенства у Вінницької області «Про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності за станом на 1 січня 2015 року» загальна площа земель, яка не надана у власність або постійне користування в межах міста Вінниці складає 483,6969 га.

Судами враховано також, що у вказаний період громадянам надавалися дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, затверджувалися проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передача їх у власність громадянам.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суди прийшли до вірних висновків про те, що відповідачем на запити позивачів надано недостовірну інформацію щодо відсутності вільних земельних ділянок. Тобто, виконавчий комітет Вінницької міськради у спірних правовідносинах діяв не у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Аргументи позивача про неправильне застосування судами положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" не підтвердились, тому судом відхиляються.

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків щодо неправильного застосування чи невірного тлумачення судами попередніх інстанцій норм матеріального права або порушення ними норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на наведене, касаційна скарга Виконавчого комітету Вінницької міської ради підлягає залишенню без задоволення, а постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2016 та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду