Справа № 342/664/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року

Київ

справа №342/664/17

адміністративне провадження №К/9901/33377/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції на постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2017 року у складі судді Ничик Г.І. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Улицького В.З. (головуючий), суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції Національної поліції України молодшого лейтенанта поліції (далі - інспектор) Ковалюк Т.Я. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

УСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову від 1 липня 2017 року серії АР №371109, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і накладено штраф у розмірі 425 грн 00 коп.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що з постановою не погоджується, вважає її такою, що не відповідає нормам чинного законодавства та вважає, що під час прийняття рішення по справі не було повно та всебічно з'ясовано всі обставини справи.

Городенківський районний суд Івано-Франківської області постановою від 28 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року позов задовольнив. При цьому суди виходили із того, що відповідач не надав належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у порушенні правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій Інспектор ІІ категорії відділу моніторінгу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції звернувся з касаційною скаргою у якій просить скасувати зазначені рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач відзиву на касаційну скаргу не надав.

Суди встановили, що постановою від 1 липня 2017 року серії АР №371109 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн 00 коп. за те, що 1 липня 2017 року о 9 год. 10 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Шпитальній водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF номерний знак НОМЕР_1, здійснив стоянку, чим порушив вимоги дорожньої розмітки 2.7. Стоянка ТЗ заборонена. При перевірці документів він не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив пункт 2.1 ґ Правил дорожнього руху, у зв'язку з чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.

Вважаючи зазначену постанову незаконною, позивач звернувся із цим адміністративним позовом.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій ? без змін.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини першої статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суди попередніх інстанцій встановили, що позивач надав страхові поліси страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, на автомобіль VOLKSWAGEN GOLF номерний знак НОМЕР_1: № АЕ/8334995/0907/1, чинний з 2 червня 2016 року по 1 червня 2017 року та № АМ/0016528, чинний з 1 липня 2017 року по 30 червня 2018 року, які в нього були при перевірці працівниками поліції, однак до уваги був взятий тільки той, термін дії якого минув. Доказів, які б свідчили про те, що позивач порушив правила дорожнього руху відповідач не надав.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що недоведеність факту відсутності поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виключає настання адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП. Тому оскаржена постанова скасована обґрунтовано.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права або порушені норми процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України (у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення .

Постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду