Справа № 809/864/18
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2018 р. справа № 809/864/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій щодо визначення (нарахування) зобов'язань з відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу на складі Львівської митниці Державної фіскальної служби в розмірі 35 794,14 гривень та зобов'язання повернути вказані сплачені кошти в такому розмірі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту, також - позивач, ОСОБА_1.) 18.05.2018 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби (надалі по тексту, також - відповідач, Львівська митниця ДФC) про визнання протиправними дій щодо визначення (нарахування) зобов'язань з відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу на складі Львівської митниці ДФС України в розмірі 35 794,14 гривень та зобов'язання повернути вказані сплачені кошти в такому розмірі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, в порушення частини 3 статті 243, частин 1, 2 статті 520 Митного кодексу України, розділу ІІІ Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 за №731, безпідставно визначено зобов'язання в розмірі 35 794,14 гривень з відшкодування витрат за зберігання на складі Львівської митниці ДФС, належного на праві власності позивачу, транспортного засобу марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, країна реєстрації - Республіка Польща, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3. Позивач зазначає, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2017 у справі №461/2965/17 ОСОБА_8 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Республіки Польща, визнано винним у порушенні митних правил, передбаченому частиною 1 статті 483 Митного кодексу України, та накладено на нього стягнення 319 852,00 гривень штрафу, а також конфісковано, належний позивачу, вказаний автомобіль. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Львівської ДФС України 42 351,19 гривень витрат за зберігання транспортного засобу марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4 як предмету правопорушення на складі митниці. Однак за наслідками апеляційного оскарження згідно постанови Апеляційного суду Львівської області від 19.01.2018 справу про порушення митних правил щодо ОСОБА_8 за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України закрито на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі по тексту, також - КУпАП) у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Даною постановою суду вищевказаний автомобіль повернуто власнику транспортного засобу - ОСОБА_1 Як стверджує позивач, витрати митного органу за зберігання товару, який був вилучений у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили постановою Апеляційного суду Львівської області від 19.01.2018, відшкодуванню не підлягають, оскільки даним рішенням не встановлено вини позивача. Митним кодексом України та Порядком відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 за №731, непередбачено відшкодування витрат на зберігання товару невинною особою. Відсутність вини зі сторони власника транспортного засобу свідчить про протиправність нарахування відповідачем витрат на зберігання автомобіля, які ОСОБА_1 змушений був оплатити, оскільки внесення коштів на вказані цілі була умовою повернення такого майна позивачу. Просив позовні вимоги задовольнити та зобов'язати відшкодувати витрат за зберігання транспортного засобу на складі Львівської митниці Державної фіскальної служби в розмірі 35 794,14 гривень.

За наслідками виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, Івано-Франківським окружним адміністративним судом 08.06.2018 на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту, також - КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін (а.с. 1-2).

На виконання даної ухвали, відповідачем 25.06.2018, подано через канцелярію суду витребувані судом документи, а також відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що в березні 2017 року громадянин Республіки Польща Вангер Пйотр Гжежож ОСОБА_8, перебуваючи за кермом належного позивачу автомобіля марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, вчинив дії спрямовані на переміщенні транспортного засобу через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення транспортного засобу підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом. За вказаною подією Галицьким районним судом м. Львова ОСОБА_8 визнано винним у порушенні митних правил, передбаченому частиною 1 статті 483 Митного кодексу України. В подальшому, Апеляційним судом Львівської області провадження у даній справі було закрито. Втім, підставою закриття провадження у справі №461/2965/17 щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_8, слугувало закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених частиною 2 статті 467 Митного кодексу України, а не відсутність події і складу адміністративного правопорушення, як про це вказує позивач. Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення і відсутність події і складу адміністративного правопорушення є окремими підставами для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. А тому, з урахуванням пункту 3 Розділу ІІІ Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат, у даному випадку, почався з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил №461/2965/17 (29.01.2018), і закінчився датою видачі із митного складу транспортного засобу ОСОБА_1 (19.03.2018), що склало 50 діб. Відповідно, розмір відшкодування за зберігання на складі Львівської митниці ДФС товару складає 1 100,00 євро (50 діб по 22 євро за добу). Курс національної грошової одиниці за даними Національного банку України (надалі по тексту, також - НБУ) станом на 20.03.2018 становив 32,54012700 гривень за 1 євро, що в перерахунку складає 35 794,14 гривень. Вважає, що відповідачем правомірно, після закінчення провадження у справі про порушення митних правил №461/2965/17, визначено позивачу зобов'язання з відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу на складі Львівської митниці ДФС України в розмірі 35 794,14 гривень. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 67-73).

Також, 25.06.2018, представник Львівської митниці ДФС України подав письмове клопотання, в якому просив провести розгляд справи №809/864/18 за позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, мотивуючи його необхідністю дослідження великої кількості документів та характером позовних вимог (повернення коштів з Державного бюджету України).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.07.2018, відмовлено в задоволенні клопотання Львівської митниці ДФС про розгляд справи №809/864/18 за позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 79-80).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, відзив на позовну заяву, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, країна реєстрації - Республіка Польща, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 38, 39-40).

13.03.2017 у зону митного контролю пункту пропуску "Краківець-Корчова" митного поста "Краковець" Львівської митниці ДФС із Республіки Польща до України смугою руху "червоний коридор", в'їхав вищевказаний транспортний засіб, який належить позивачу, під керуванням громадянина Республіки Польща Вангера Пйотра Гжегожа.

До митного контролю та оформлення громадянин ОСОБА_8 подав документи, необхідні для переміщення транспортного засобу через митний кордон, серед яких, зокрема, доручення (UPOWAZNIENIE) від 10.03.2017, видане громадянином ОСОБА_1 (позивачем) громадянину ОСОБА_8 засвідчене нотаріусом Katarzyna Stanek (АДРЕСА_1) та зареєстроване (Repertorium A numer) під №522/2017, а також завірений переклад доручення (UPOWAZNIENIE) з польської мови на українську мову (а.с. 36, 37).

Львівською митницею ДФС із відповіді, отриманої від нотаріуса Katarzyna Stanek, встановлено, що доручення, подане громадянином Вангером Пйотром Гжегожом від імені позивача для переміщення транспортного засобу через митний кордон, є підроблене, оскільки підпис на ньому не відповідав підпису нотаріуса і такий документ не оформлявся нотаріальною канцелярією.

Таку обставину позивач в розгляді даної справи не заперечує.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2017 у справі №461/2965/17 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Республіки Польща, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України та накладено стягнення 319 852,00 гривень штрафу. Даним рішенням суду конфісковано автомобіль марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Львівської митниці ДФС 42 351,19 гривень за зберігання предметів правопорушення на складі митниці.

За наслідками апеляційного оскарження, постановою Апеляційного суду Львівської області від 19.01.2018 справу про порушення митних правил щодо ОСОБА_8 за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Автомобіль марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, країна реєстрації - Республіка Польща, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., зобов'язано повернути власнику транспортного засобу - ОСОБА_1 (а.с. 50-51).

Вказана постанова Апеляційного суду Львівської області від 19.01.2018 отримана позивачем 19.02.2018, про що свідчить інформація статусу відправлення за №761, сформоване на офіційному сайті публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (а.с. 18).

Після отримання даної постанови, в той же день - 19.02.2018, ОСОБА_1 звернувся до Львівської митниці ДФС із заявою щодо видачі транспортного засобу марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., у відповідності до частини 3 статті 528 Митного кодексу України та абзацу 6 пункту 9.8 розділу ІХ Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.07.2012 №627 (а.с. 19, 20).

Не отримавши відповіді на вказану заяву, позивач 27.02.2018 повторно звернувся до відповідача із заявою від 26.02.2018 щодо видачі вищезазначеного транспортного засобу (а.с. 22, 23).

Як вказує позивач в адміністративному позові, на свою заяву від 26.02.2018 щодо видачі транспортного засобу, він також не отримав відповіді, після чого 19.03.2018 прибув в зону митного поста "Краковець" Львівської митниці ДФС для вирішення питання щодо отримання автомобіля в місці його тимчасового вилучення, як безпосередній предмет порушення митних правил.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна відповідь Львівської митниці ДФС без номера і дати на заяву позивача від 26.02.2018, згідно якого повідомлено останнього, що для отримання майна на підставі постанови суду від 19.01.2018 у справі №461/2965/17 необхідно звернутися на склад митниці за адресою митного поста "Краковець" Львівської митниці ДФС. Товар буде видано після митного оформлення та внесення плати за зберігання (а.с. 63).

Як свідчать доводи позивача, прибувши 19.03.2018 в зону митного поста "Краковець" Львівської митниці ДФС, ОСОБА_1 повідомили про неможливість видачі транспортного засобу, у зв'язку із завантаженістю інспектора, який безпосередньо здійснює видачу товарів, транспортних засобів комерційного призначення із складу митниці.

Позивач, 20.03.2018, повторно прибув у зону митного поста "Краковець" Львівської митниці ДФС, представивши оригінал постанови Апеляційного суду Львівської області від 19.01.2018 у справі №461/2965/17, згідно якої зобов'язано Львівську митницю ДФС повернути власнику (ОСОБА_1.) транспортний засіб марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_5.

У свою чергу, Львівська митниця ДФС на підставі оформленої уніфікованої митної квитанції МД-1 серія РА №011958 від 20.03.2018 визначила позивачу зобов'язання з відшкодування витрат за п'ятдесятиденний термін зберігання вказаного транспортного засобу на складі Львівської митниці ДФС в розмірі 35 794,14 гривень (а.с. 64).

З метою отримання транспортного засобу ОСОБА_1 20.03.2018 сплатив нараховану суму вказаних зобов'язань в розмірі 35 794,14 гривень на рахунок Львівської митниці ДФС, що підтверджується квитанцією №30706111 від 20.03.2018, наявною в матеріалах адміністративної справи (а.с. 27).

Однак, позивач вважає неправомірним визначення Львівською митницею ДФС зобов'язань з відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу на складі Львівської митниці ДФС в розмірі 35 794,14 гривень, оскільки рішенням Апеляційного суду Львівської області не встановлено вини ОСОБА_1 як власника автомобіля, а у відповідності до частини 3 статті 243 Митного кодексу України та пункту 2 розділу ІІІ Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, відшкодування витрат за зберігання товару невинною особою не передбачено.

Не погоджуючись із такими діями Львівської митниці ДФС щодо нарахування зобов'язань з відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу на складі Львівської митниці ДФС, ОСОБА_1 звернувся до суду, з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України (надалі по тексту, також - МК України).

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються в першу чергу Митним кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання.

Відповідно до частини 1 статті 458, частини 1 статті 459 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.

Поняття адміністративного правопорушення відображено у частині першій статті 9 КУпАП та передбачає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 статті 464 МК України штраф як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у покладенні на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за таке правопорушення, обов'язку сплатити до державного бюджету грошові кошти у сумі, яка визначається цим Кодексом залежно від виду та характеру вчиненого правопорушення.

Статтею 465 вказаного Кодексу передбачено, що конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України.

З наведеного слідує, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, за яке Митним кодексом України встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, у вигляді штрафу на конфіскації товарів і транспортних засобів.

Як уже зазначалось судом, 13.03.2017 громадянин Республіки Польща ОСОБА_8, керуючи автомобілем марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., який належить ОСОБА_1, в'їхав в зону митного контролю пункту пропуску "Краківець-Корчова" митного поста "Краковець" Львівської митниці ДФС із Республіки Польща до України смугою руху "червоний коридор". До митного контролю та оформлення подав документи, необхідні для переміщення транспортного засобу через митний кордон, серед яких, зокрема, доручення (UPOWAZNIENIE) від 10.03.2017, видане громадянином ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_8, засвідчене нотаріусом Katarzyna Stanek (АДРЕСА_1) та зареєстроване (Repertorium A numer) під №522/2017, а також завірений переклад доручення (UPOWAZNIENIE) з польської мови на українську мову.

За наслідками перевірки Львівською митницею ДФС встановлено, що дане доручення, подане громадянином Вангером Пйотром Гжегожом, є підроблене, оскільки підпис на ньому не відповідав підпису нотаріуса і такий документ не оформлявся нотаріальною канцелярією.

Таким чином ОСОБА_8 вчинив дії спрямовані на переміщення транспортного засобу через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення транспортного засобу підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, за які передбачена адміністративна відповідальність, встановлена МК України.

Згідно постанови Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2017 у справі №461/2965/17 ОСОБА_8, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 483 МК України та накладено стягнення 319 852,00 гривень штрафу, застосовано конфіскацію автомобіля марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Львівської митниці ДФС 42 351,19 гривень за зберігання предметів правопорушення на складі митниці.

Вказане свідчить, що автомобіль марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., що належить позивачу, був тимчасово вилучений Львівською митницею ДФС як безпосередній предмет порушення митних правил, а в подальшому як конфісковане в дохід держави майно, та поміщений на склад митниці за адресою митного поста "Краковець".

Не погоджуючись з таким рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2017, позивач оскаржив його до Апеляційного суду Львівської області, за наслідком перегляду якого, винесено постанову від 19.01.2018, якою справу про порушення митних правил щодо ОСОБА_8 за частиною 1 статті 483 МК України закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Автомобіль марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, країна реєстрації - Республіка Польща, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., зобов'язано повернути власнику транспортного засобу - ОСОБА_1

Позивач в адміністративному позові зазначає про неправомірність дій Львівської митниці ДФС щодо визначення зобов'язань з відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу на складі Львівської митниці ДФС України в розмірі 35 794,14 гривень, мотивуючи таку позицію відсутністю своєї вини, встановленою Апеляційним судом Львівської області згідно постанови від 19.01.2018.

Суд не може погодитися з такими доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 242 МК України передбачено, що товари, які зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

За змістом вимог пункту 6 частини 5 статті 238 МК України на складах органів доходів і зборів, серед іншого, можуть зберігатися товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу.

Згідно частин 1, 2 статті 511 МК України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися.

У разі виявлення порушень митних правил, передбачених, зокрема, статтею 483 цього Кодексу, вилучення транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цієї статті, а також відповідних документів є обов'язковим.

Відтак, суд вважає, що у відповідача станом на березень 2017 року були усі законні підстави для тимчасово вилучення автомобіля марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, як безпосереднього предмету порушення митних правил і відповідного його поміщення на склад органу доходів і зборів.

Частиною 1 статті 519 МК України визначено витрати у справі про порушення митних правил, які складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених органами доходів і зборів витрат на провадження або розгляд справи.

Відповідно до вимог частини 1 і 2 статті 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно вимог частини 6 статті 239 витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині п'ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини п'ятої статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини третьої статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Водночас, якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються (частина 3 статті 243 МК України).

В свою чергу, в силу вимог частини 3 статті 541 МК України витрати органу доходів і зборів, пов'язані із зберіганням товарів, транспортних засобів, щодо яких прийнято постанову про конфіскацію, до моменту винесення такої постанови повинні бути відшкодовані особою, яка вчинила порушення митних правил. Порядок відшкодування зазначених витрат встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, розраховується в порядку, передбаченому законодавством України для визначення собівартості платних послуг.

Системний аналіз коментованих норм МК України свідчить, що статтями 239, 243 МК України і статтями 519, 520, 541 МК України визначено два різних порядки відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання товарів та транспортних засобів.

В першому випадку, такі витрати в загальному порядку відшкодовуються власниками (уповноваженими особами власників) товарів і транспортних засобів у зв'язку із їх поміщенням на складах органів доходів і зборів з відповідних підсів і причин.

В другому випадку, зазначені витрати на зберігання, як витрати у справі про порушення митних правил, відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відшкодування за другим випадком може мати місце як особою, яка є винною у порушенні митних правил, так і власником товару чи транспортного засобу, що були безпосереднім предметом правопорушення та тимчасово вилучені із розміщенням на митний склад.

В свою чергу, якщо до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів зазначеною особою (правопорушником) і власником цих товарів, транспортних засобів не відшкодовуються взагалі.

Втім, якщо провадження у справі про порушення митних правил припинено "з нереабілітуючих підстав" (всіх інших, крім відсутності події і складу правопорушення) витрати за зберігання з особи, що не притягнута до відповідальності, не стягуються, однак до власника такого товару чи транспортного засобу застосуються правила нарахування таких витрат в загальному порядку.

Вказана мотивація суду також підтверджується положеннями наказу Міністерства фінансів України за №731 від 15.06.2012, яким затверджено "Порядок відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів", "Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування", а також "Розміри відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів".

В даному випадку варто відзначити, що відповідно до пунктів 2 і 3 Розділу ІІІ "Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів" витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі.

Дійсно, вказаними положеннями визначено, що з не винної особи зазначені витрати не стягуються і повертаються товари чи транспортні засоби їх власнику. Проте, в силу вимог частини 3 статті 243 МК України і пункту 3 Розділу ІІІ "Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів", починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, провадження в якому припинено "з нереабілітуючих підстав", і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів, власнику або вповноваженій ним особі нараховуються витрати за зберігання такого майна в загальному порядку із застосуванням Розділу ІІ коментованого Порядку.

Виходячи із наявних у матеріалах справи письмових доказів, суд зазначає, що підставою для закриття Апеляційним судом Львівської області провадження у справі №461/2965/17 про адміністративне правопорушення слугувало "закінчення строків накладення адміністративного стягнення", передбачених частиною 2 статті 467 МК України, а не "відсутність події і складу адміністративного правопорушення" (тобто відсутність вини позивача), як про це зазначає ОСОБА_1

"Відсутність події і складу адміністративного правопорушення" та "закінчення на момент розгляду справи про строків накладення адміністративного стягнення", передбачених статтею 38 КУпАП є окремими обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, і за наявності яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

А тому, враховуючи те, що Апеляційним судом Львівської області провадження у справі №461/2965/17 про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених частиною 2 статті 467 МК України, суд відхиляє доводи позивача про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, як підставу, що звільняє ОСОБА_1 від відшкодування витрат на зберігання транспортного засобу на митному складі.

На підставі вказано безпідставними є аргументи позивача про те, що не визнання судом винним ОСОБА_8 в порушення митних правил за частиною 1 статті 483 МК України, звільняє ОСОБА_1 від відшкодування витрат на зберігання належного йому транспортного засобу в загальному порядку на підставі Розділу ІІ і пункту 3 Розділу ІІІ "Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів".

Незважаючи на вказаний висновок суду перевірці підлягає правомірність нарахування відповідачем позивачу спірного рахунку витрат в сумі 35 794,14 гривень.

Як зазначено вище, "Порядком відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів" (надалі по тексту, також - Порядок №731) визначено механізм відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених в частині 6 статті 239 МК України, на складах митних органів (надалі по тексту, також - витрати).

Так, згідно пунктів 1, 2, 3 Розділу ІІ Порядку №731 відшкодування витрат митному органу оформлюється уніфікованою митною квитанцією МД-1 (надалі по тексту, також -УМК МД-1), яка заповнюється в порядку, встановленому законодавством.

Витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою (надалі по тексту, також - платник) після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів.

Витрати відшкодовуються платником у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, установленим на дату їх внесення, у сумі, розрахованій митним органом відповідно до "Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 за №731, та залежно від строку зберігання товарів і транспортних засобів.

Розміри відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів становить 22,0 євро за добу.

Пунктами 1-3 Розділу ІІІ Порядку №731 передбачено, що витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, понесені в ході провадження та розгляду справи, відшкодовуються в порядку, визначеному статтями 519 та 520 Митного кодексу України.

Витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі. День видачі зі складу митного органу товарів, транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.

В силу вимог пункту 10 Розділу ІІ Порядку №731 видача зі складу митного органу товарів, транспортних засобів їх власникам або вповноваженим особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, здійснюється лише після митного оформлення зазначених товарів, транспортних засобів, відшкодування витрат митних органів за їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

В матеріалах справи наявна уніфікована митна квитанція МД-1 серія РА №011958 від 20.03.2018, згідно якої Львівською митницею ДФС визначено ОСОБА_1 зобов'язання з відшкодування витрат в розмірі 35 794,14 гривень за зберігання впродовж 50 діб транспортного засобу марки "MERSEDES" на складі Львівської митниці ДФС (а.с. 64).

Як слідує із відзиву на позовну заяву, Львівською митницею ДФС нараховано такі зобов'язання з відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу починаючи з 29.01.2018 по 19.03.2018 включно (50 діб) в розмірі 1 100,00 євро (50 діб по 22,0 євро за добу), що згідно курсу НБУ станом на 20.03.2018 в перерахунку становило 35 794,14 гривень (32,54012700 гривень за 1 євро).

Отже, відповідач визначив позивачу зобов'язання з відшкодування витрат за п'ятдесятиденне зберігання транспортного засобу на складі Львівської митниці ДФС в розмірі 35 794,14 гривень, згідно курсу НБУ станом на 20.03.2018 (32,54012700 гривень за 1 євро) за період з 29.01.2018 (одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №461/2965/17) по 19.03.2018 (не включаючи день видачі позивачу зі складу транспортного засобу).

Такі дії відповідача вчинені у відповідності до вимог, встановлених пунктом 3 Розділу ІІ та пунктом 3 Розділу ІІІ "Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів".

Однак, досліджуючи матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступні обставини, які передували визначенню позивачу Львівською митницею ДФС спірного зобов'язання з відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу.

Так, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2017, Апеляційним судом Львівської області 19.01.2018 прийнято постанову у справі №461/2965/17 про порушення митних правил, якою провадження у справі щодо ОСОБА_8 за частиною 1 статті 483 МК України закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Вказана постанова Апеляційного суду Львівської області набрала законної сили 19.01.2018 - негайно після її винесення, як це передбачено Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 295 КУпАП визначено строки надіслання копії рішення по скарзі на постанову, згідно якої копія рішення по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надсилається особі, щодо якої її винесено. В той же строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Варто відзначити, що КУпАП не передбачає надіслання апеляційним судом такого судового рішення по справі іншим особам ніж особі, щодо якої винесено постанову судом першої інстанції, чи потерпілому.

В свою чергу, ОСОБА_1 в такій справі є власником майна, що було предметом правопорушення і не відносить до жодної із вказаних вище осіб.

Відтак, беручи до уваги ту обставину, що Апеляційний суд Львівської області прийняв до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та задовольнив її, суд вважає, що Апеляційний суд Львівської області протягом трьох днів з дати винесення постанови у справі №461/2965/17 про адміністративне правопорушення повинен був надіслати її ОСОБА_1.

Однак, як свідчить інформація із пошукової бази даних поштових відправлень публічного акціонерного товариства "Укрпошта", постанова у справі №461/2965/17 про адміністративне правопорушення (номер відправлення 761) направлена Апеляційним судом Львівської області на адресу ОСОБА_1 14.02.2018 та отримана позивачем 19.02.2018 (а.с. 13, 14-16, 17, 18).

Таку обставину представник відповідача у справі не заперечує.

Із урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що Апеляційний суд Львівської області, надсилаючи ОСОБА_1 копію рішення по скарзі на постанову у справі №461/2965/17, не забезпечив виконання вимог статті 295 КУпАП, що, в свою чергу, позбавило позивача можливості вчасно протягом десяти днів з дня набрання рішення законної сили, звернутися до Львівської митниці ДФС із заявою про видачу транспортного засобу.

Суд зазначає, що стаття 295 КУпАП передбачає отримання особою, яка бере участь у справі копію рішення тільки шляхом його надсилання, тобто не визначено право особи на отримання рішення суду шляхом вручення під розписку, яким міг би скористатися позивач.

Також судом, при розгляді даної адміністративної справи, встановлено, що Львівською митницею ДФС, допущено бездіяльність, яка полягає у ненаданні відповіді на перше звернення позивача із заявою від 19.02.2018 щодо видачі транспортного засобу, наданні не належної відповіді на друге звернення позивача із заявою від 26.02.2018 про видачу транспортного засобу, в порушення Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за №627 (надалі по тексту, також - Порядок №627), Інструкції з діловодства у Державній фіскальній службі України, затвердженої наказом ДФС від 27.11.2014 за №333 (надалі по тексту, також - Інструкція №333) та Інструкції з діловодства в митній службі України, затвердженої наказом від 28.12.2002 за №747 (надалі по тексту, також - №747).

Зокрема, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1, отримавши 19.02.2018 постанову Апеляційного суду Львівської області, в той же день (19.02.2018), звернувся до відповідача, надіславши поштовим зв'язком заяву на ім'я начальника Львівської митниці ДФС про видачу у відповідності до частини 3 статті 528 МК України та абзацу 6 пункту 9.8 Розділу ІХ Порядку №627 належного як власнику транспортного засобу марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., (а.с. 19).

Факт надіслання 19.02.2018 вказаної заяви підтверджується квитанцією поштового відправлення ПН 55 (номер відправлення 951), а також інформацією з пошукової бази даних публічного акціонерного товариства "Укрпошта" про статус поштового відправлення (а.с. 20, 21).

22.02.2018 відповідачем отримано заяву ОСОБА_1 про видачу транспортного засобу, що також підтверджується інформацією з пошукової бази даних публічного акціонерного товариства "Укрпошта" про статус поштового відправлення №951 - "Вручення: за довіреністю" (а.с. 21).

В матеріалах справи не міститься жодного доказу, який свідчив би про надання Львівською митницею ДФС відповіді позивачу на вказану заяву про видачу транспортного засобу від 19.02.2018.

Відповідач у відзиві на позов не зазначив про будь-які причини залишення без розгляду такої заяви позивача.

27.02.2018 позивачем повторно надіслано до Львівської митниці ДФС заяву від 26.02.2018 про видачу транспортного засобу марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_5, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб. (а.с. 22, 23, 24, 25).

Вказане поштове відправлення №135 отримане відповідачем 01.03.2018 (а.с. 25).

Як свідчать матеріали адміністративної справи Львівська митниця ДФС надала письмову відповідь на заяву позивача від 26.02.2018, за змістом якої повідомлено останнього, що для отримання майна на підставі постанови суду від 19.01.2018 у справі №461/2965/17 потрібно звернутися на склад митниці за адресою митного поста "Краковець" Львівської ДФС. Товар буде видано після митного оформлення та внесення плати за зберігання, а також необхідно представити копії документів, що підтверджують сплату штрафу та витрат за зберігання предметів правопорушення згідно постанови суду.

Суд звертає увагу, що вказана відповідь митного органу не містить номера і дати. Не подав відповідач будь-яких доказів надіслання відповіді позивачу із відповідною даною та номером реєстрації по обліку вихідної кореспонденції, у зв'язку із чим в суду відсутня можливість встановити, коли саме така відповідь була надана позивачу, і взагалі чи направлялася вона ОСОБА_1 (а.с. 63).

Згідно вимог пункту 9.1, пункту 9.2, абзацу 3 пункту 9.4 Розділ ІХ Порядку №627 товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах Митниць під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат Митниць на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Видача зі складу Митниці товарів, транспортних засобів комерційного призначення особам, зазначеним у пункті 9.1 цього розділу, здійснюється за умови подання на ім'я керівника Митниці або особи, яка виконує його обов'язки, відповідної заяви/звернення, у якій зазначаються поштова адреса та за наявності електронна адреса і контактний телефон заявника.

До заяви/звернення долучаються документи, що засвідчують особу (повноваження особи), а також інші необхідні документи з числа визначених у пунктах 9.8 та 9.9 цього розділу.

Відповідно до пункту 9.8 Розділу ІХ вказаного Порядку №627 видача товарів та транспортних засобів комерційного призначення зі складу Митниці здійснюється за умови подання документів, що засвідчують особу (повноваження особи).

Крім того, залежно від підстави розміщення та мети видачі товарів і транспортних засобів комерційного призначення на склад Митниці подаються документи, серед яких, зокрема, належним чином завірена копія постанови у справі про порушення митних правил про повернення товарів, транспортних засобів комерційного призначення власнику; документи, що підтверджують відшкодування витрат Митниці на зберігання товарів і транспортних засобів на складі Митниці, а також сплату штрафу відповідно до постанови, винесеної за результатами розгляду справи про порушення митних правил.

Остаточне рішення щодо видачі товарів, транспортних засобів комерційного призначення зі складу Митниці та застосування процедур, які цьому передуватимуть, приймається керівником Митниці або особою, яка виконує його обов'язки.

За змістом пункту 9.5 Розділу ІХ вказаного Порядку №627 строк розгляду заяви/звернення та надання відповіді на неї не може перевищувати 10 робочих днів з дня реєстрації цієї заяви/звернення у Митниці. При фактичній видачі товарів у строки, що не перевищують строки розгляду заяви/звернення, відповідь Митницею не надається.

В силу вимог пункту 9.6. Розділу ІХ Порядку №627 рішення про видачу товарів, транспортних засобів комерційного призначення зі складу Митниці оформлюється у вигляді резолюції "Дозволено", що накладається на заяві/зверненні.

За результатами розгляду заяви/звернення заявнику в межах строку, що не перевищує строку розгляду заяви/звернення, невідкладно надається засобами телефонного (з обов'язковим письмовим підтвердженням), поштового, факсимільного чи електронного зв'язку відповідь щодо умов та порядку отримання товарів і транспортних засобів комерційного призначення зі складу Митниці та зазначається адреса складу, де знаходяться товари. При цьому враховуються вимоги пункту 9.5 цього розділу.

У разі прийняття рішення про відмову в поверненні товарів зі складу Митниці керівник Митниці або особа, яка виконує його обов'язки, накладає на заяві/зверненні громадянина резолюцію "Заборонено". При цьому заявнику надається відповідь із зазначенням причин відмови (пункт 9.12 Розділу ІХ Порядку №627).

Отже, виходячи із змісту фактичних обставин у справі, змісту спірних правовідносин і вищенаведеного положень Порядку №627, для видачі транспортного засобу, який знаходиться на складі митниці під митним контролем, як безпосередній предмет порушення митних правил, тимчасово вилучений і поміщений на митний склад, власнику транспортного засобу необхідно звернутися із заявою на ім'я керівника митниці або особи, яка виконує його обов'язки, щодо видачі автомобіля, зазначивши при цьому власну поштову адресу та за наявності електронну адресу і контактний телефон, а також долучивши документ, який засвідчує особу (повноваження особи) та належним чином завірену копію постанови у справі про порушення митних правил.

Після вказаного керівник митниці або особа, яка виконує його обов'язки, протягом 10 робочих днів з дня реєстрації такої заяви, розглядає її та приймає рішення про видачу транспортного засобу або відмову у видачі, з накладенням на заяві звернення резолюції "Дозволено" або "Заборонено". Водночас заявнику обов'язково надається письмова відповідь, а у випаду задоволення заяви обов'язково зазначається інформація щодо умов та порядку отримання транспортного засобу зі складу Митниці та зазначається адреса складу, де знаходяться товари.

На момент спірних правовідносин діяла Інструкція з діловодства у Державній фіскальній службі України, затверджена наказом ДФС від 27.11.2014 за №333 (надалі по тексту, також - Інструкція №333), якою встановлено загальні правила документування управлінської діяльності Державної фіскальної служби України (надалі по тексту, також - ДФС), вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься в документах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням.

Абзацом 2 підпункту 3.3.4. пункту 3.3 Розділу ІІІ Інструкції №333 передбачено, що у разі виявлення відсутності додатків, зазначених у документі, або окремих аркушів, а також помилок в оформленні документа, що унеможливлює його виконання (відсутність підпису, відбитка печатки, грифу затвердження тощо), документ не реєструється і відправникові надсилається письмовий запит або йому повідомляється про це телефоном. При цьому на документі робиться відповідна відмітка із зазначенням дати запиту (розмови телефоном), посади та прізвища особи, якій зроблено запит, підпису, ініціалів (ініціалу імені) та прізвища особи, що здійснила запит. На вимогу структурного підрозділу ДФС - виконавця документа складається акт у двох примірниках. Один примірник акта надсилається виконавцю, інший - зберігається у діловодній службі.

Крім того, Інструкцією з діловодства в митній службі України, затвердженої наказом від 28.12.2002 за №747 (надалі по тексту, також - Інструкція №747) встановлено загальні правила документування управлінської діяльності підрозділів центрального апарату Держмитслужби України, регіональних митниць, митниць, спеціалізованих митних установ і організацій (надалі по тексту, також - митні органи) та регламентує порядок роботи з документами при їх утворенні, надходженні, відправленні чи переданні до архіву.

Так, у відповідності до підпункту 3.1.5 пункту 3.1 Розділу 5 Інструкції №747 у діловодній службі митного органу розкриваються всі конверти, за винятком тих, що мають напис "особисто". При розкритті конвертів перевіряється відповідність номерів документів їх номерам зазначеним на і в конвертах. Якщо виявлено відсутність документа або додатків до нього, невідповідність номера на конверті номеру документа, то складається акт у двох примірниках (за довільною формою), один з яких надсилається відправникові разом з документами, що підлягають поверненню, а другий зберігається в справі діловодної служби.

Як встановлено судом перша заява ОСОБА_1 від 19.02.2018 відповідає вимогам 5 Розділу ІХ Порядку №627. В ній міститься інформація про власну поштову адресу та контактний номер телефону, а також долучено копію документа, яка засвідчує особу (паспорта громадянина України серії СЕ 753470 від 13.04.2016) та належним чином завірену копію постанови у справі про порушення митних правил від 19.01.2018 у справі №461/2965/17 (а.с. 49).

Записи окремих посадових осіб на першій заяві позивача свідчать, що відповідач, отримавши заяву ОСОБА_1 від 19.02.2018 про видачу транспортного засобу, виявив відсутність додатку вказаного у заяві, а саме: документа, що засвідчують особу. Вчинено запис "Заборонено" (а.с. 49).

Однак, Львівською митницею ДФС, при виявленні відсутності документа, не надіслано позивачу запит та не повідомлено про це телефоном, про що свідчить відсутність на заяві відповідної відмітки, а також не складено акт про відсутність додатку, як це передбачено абзацом 2 підпункту 3.3.4. пункту 3.3 Розділу ІІІ Інструкції №333 та підпунктом 3.1.5 пункту 3.1 Розділу 5 Інструкції №747.

Таких документів відповідач не надав. Крім того, відповідач, незважаючи на вчинений запис "Заборонено", не надав відповіді на заяву ОСОБА_1 від 19.02.2018. Причини залишення без розгляду такої заяви позивача будь-яким чином відповідач не обґрунтував у відзиві на позов.

Суд вважає, що не надання Львівською митницею ДФС відповіді на перше звернення позивача про видачу транспортного засобу є прямим порушенням вимогам пункту 9.5 Розділу ІХ Порядку №627.

В свою чергу, вказана обставина позбавила можливість своєчасно отримати належний транспортний засіб із складу митниці.

Щодо відповідь відповідача на звернення ОСОБА_1 від 26.02.2018 про видачу транспортного засобу, то в ній відповідачем зазначено невірні умови отримання автомобіля, такі як необхідність сплати штрафу та тільки після митного оформлення вказаного транспортного засобу. У спірних відносинах такі умови не є дійсними для позивача так як транспортний засіб позивачу у зв'язку із його реєстрацією в Республіки Польща не підлягав митному оформленню, а перетин кордону не відбувався з метою розмитнення такого автомобіля. В порушення Розділу ІХ Порядку №627 відповідь відповідача взагалі не містить адреси складу, де знаходився транспортний засіб марки "MERSEDES" DCAP 818 S (а.с. 63).

Необхідно зазначити, що адреса - це точна вказівка на місце проживання чи перебування кого-небудь або місцезнаходження чого-небудь, складена за певною формою.

Зазначення відповідачем у відповіді на заяву позивача від 26.02.2018 адреси - "за адресою митного поста "Краковець" Львівської митниці ДФС". Таке формулювання адреси не містить назви області, населеного пункту, вулиці, номера будівлі чи споруди, поштового індексу тощо, а отже в розумінні пункту 9.6. Розділу ІХ Порядку №627 не є точною вказівкою на місцезнаходження транспортного засобу, який знаходився на одному із складів Львівської митниці ДФС, та із якого він підлягав видачі ОСОБА_1

З огляду на наведене, відповідачем порушено порядок видачі транспортних засобів комерційного призначення зі складу митниці, правила документування управлінської інформації та організації роботи з документами, що в свою чергу свідчить про неналежне виконання обов'язків, передбачених відповідними нормативно-правовими актами.

В сукупності вищевказаного суд вважає, що не забезпечення Апеляційним судом Львівської області своєчасного надіслання позивачу постанови у справі №461/2965/17 про адміністративне правопорушення від 19.01.2018 (протягом трьох днів з дня її проголошення), позбавило ОСОБА_1 права на своєчасне (до 10 днів з дня набрання законної сили рішення суду) звернення із заявою про видачу транспортного засобу без нарахування витрат на зберігання автомобіля як безпосереднього предмету порушення митних правил. В свою чергу, бездіяльність Львівської митниці ДФС щодо ненадання відповіді на перше звернення позивача від 19.02.2018 та надання неналежної відповіді на друге звернення позивача від 26.02.2018 про видачу транспортного засобу, стало причиною своєчасного, без зволікань, видачі позивачу його транспортного засобу без нарахування відповідних спірних витрат.

Суд переконаний, що при отриманні першого звернення ОСОБА_1 у відповідача не було жодних правових підстав, які б перешкоджали негайному вирішенні питання про видачу автомобіля.

Нараховані витрати за зберігання транспортного засобу з 29.01.2018 (дня набрання законної сили рішення суду) по 19.02.2018 (день отримання позивачем у встановленому порядку копію рішення суду і одночасного звернення до відповідача) не можуть бути такими, які нараховані з вини чи недбалості ОСОБА_1, так як він не мав фактичної можливості із вказаних вище причин забезпечити реалізацію свого права на отримання автомобіля без розрахунку витрат впродовж 10 днів з дня набрання законної сили постанови суду.

В свою чергу, вказані нарахування з 19.02.2018 по 19.03.2018 (день видачі транспортного засобу) стали наслідком неналежного розгляду і вирішення відповідачем заяв ОСОБА_1 від 19.02.2018 і 26.02.2018.

Суд зазначає, що будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків і нарахувань, не повинно порушувати "справедливого балансу" між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших авторитетних джерел, рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", від 23 вересня 1982 року, п. п. 69 - 73, серія A №52).

У пунктах 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 20 січня 2012 року у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) вказано, що суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

В контексті вказаної практики Європейського суду з прав людини на позивача не можуть бути покладені негативні наслідки неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків. У спірних правовідносинах митний орган не може отримати вигоду у вигляді оплати за зберігання транспортного засобу, а тому права позивача повинні бути відновлені належним чином.

Встановлені судом у справі обставини свідчать, що відповідач в розумінні частини 2 статті 2 КАС України, вчиняючи дії по нарахуванню витрат за зберігання транспортного засобу в розмірі 35 794,14 гривень, діяв не на підставі та не у межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України; не обґрунтовано, тобто не з урахуванням усіх обставин, що мають значення для правомірного вчинення відповідних дій; і саме основне - не своєчасно, тобто зволікаючи при реалізації владної управлінської функції.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 1 409,60 гривень, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями №0.0..1 та №0.0..1 від 18.05.2018 (а.с. 3, 4).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 409,60 гривень.

Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Львівської митниці Державної фіскальної служби щодо визначення (нарахування) ОСОБА_1 зобов'язань з відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу на складі Львівської митниці Державної фіскальної служби в розмірі 35 794,14 гривень.

Зобов'язати Львівську митницю Державної фіскальної служби повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 35 794,14 гривень за зберігання на складі Львівської митниці Державної фіскальної служби транспортного засобу марки "MERSEDES" DCAP 818 S, реєстраційний номер НОМЕР_4, країна реєстрації - Республіка Польща, номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, об'єм двигуна 4 250 см. куб., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної фіскальної служби (ідентифікаційний номер юридичної особи 39420875) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код платника податку НОМЕР_2) сплачений судовий збір в розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять гривень) 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_2), АДРЕСА_2

Відповідач - Львівська митниця Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код юридичної особи 39420875), вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.