Справа № 826/11295/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 липня 2018 року

Київ

справа №826/11295/17

касаційне провадження №К/9901/53075/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М. розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 в адміністративній справі №826/11295/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський річковий порт" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський річковий порт" звернулося у вересні 2017 року до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 28.11.2017 позовні вимоги задовольнив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 10.05.2018 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2017 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.09.2017 №, №, № скасував та прийняв нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Головне управління ДФС у м. Києві звернулося 11.06.2018 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018.

Верховний Суд ухвалою від 23.06.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на ненадання документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

Вказана ухвала Верховного Суду від 23.06.2018 була отримана відповідачем 04.07.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №686.

На виконання вимог ухвали від 23.06.2018 скаржником на адресу суду касаційної інстанції надіслано клопотання про продовження строку для усунення недоліків.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на обмежене фінансування з державного бюджету для сплати судового збору за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», однак відповідачем вживаються усі можливі заходи для отримання коштів з метою сплати судового збору. Так, відповідачем надіслано лист до Державної фіскальної служби України від 09.07.2018 щодо виділення коштів для сплати судового збору по справам. Утім у зв'язку із недостатністю коштів для сплати судового збору скаржник не має можливості усунути недоліки касаційної скарги.

У підтвердження обставин щодо відсутності фінансової можливості здійснити сплату судового збору за подання касаційної скарги по справі №826/11295/17 скаржником надано виписку станом на 10.07.2018, яка свідчить про залишок грошових коштів за кодом 2800 "Інші поточні видатки" в сумі 146190,36грн.

Утім, скаржником не наведено обставин, які б перешкоджали спрямувати залишок грошових коштів за кодом 2800 "Інші поточні видатки" в сумі 146190,36грн. на сплату судового збору за подання касаційної скарги у справі №826/11295/17.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Скаржником надано лист про виділення додаткових коштів для сплати судового збору по справам, адресованого Державній фіскальній службі України, утім податковим органом не надано доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України безпосередньо у справі №826/11295/17.

Податковий орган не обґрунтовує, яким чином додатковий час сприятиме виконанню ухвали суду щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги по цій справі, а також скаржником не надано суду касаційної інстанції жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору у справі №826/11295/17.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

На момент постановлення цієї ухвали вимоги ухвали від 23.06.2018 про залишення касаційної скарги без руху щодо надання документу про сплату судового збору не виконано.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої передбачено повернення позовної заяви, якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 121, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у м. Києві в задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 в адміністративній справі №826/11295/17.

2. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 в адміністративній справі №826/11295/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський річковий порт" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути.

3. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Т.М.Шипуліна