Справа № 804/4401/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2018 року Справа № 804/4401/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представників позивача: представника відповідача: представника третьої особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер капітал менеджмент» до Прокуратури Дніпропетровської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про зобовязання вчинити певні дії,-
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали.
Третьою особою подані письмові пояснення, згідно яких виключно податковий орган здійснює контроль правильності і нарахування та сплати орендної плати платником податку, а орган місцевого самоврядування лише зобовязаний надати відповідні відомості останньому. Після 15.07.2015 року прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частиною 2 або 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Вказує, що Дніпровська міська рада є ініціатором вступу, діючим і активним учасником (третьою особою, скаржником, апелянтом тощо) адміністративних проваджень відносно стягнення заборгованості з орендної плати з ТОВ "Майстер капітал менеджмент" за період з 2011 2014 роки у судових спорах за участю контролюючого органу ДФС.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що Дніпровською міською радою направлено до Прокуратури Дніпропетровської області лист від 05.10.2017 року за № 7/11-1780, в якому викладено прохання про захист прав та інтересів територіальної громади міста. Лист мотивовано невиконанням орендарем ТОВ "Майстер капітал менеджмент" своїх зобовязань стосовно сплати орендної плати за землю згідно з умовами договорів оренди землі від 02.06.2008 року, фактом нецільового та неефективного використання земельних ділянок з боку ТОВ "Майстер капітал менеджмент", що призводить до недоотримання бюджетом міста значних грошових коштів. В даному листі Дніпровська міська рада просить втрутитись в ситуацію та захистити права та інтереси держави в особі Дніпровської міської ради шляхом подання позовної заяви до суду.
Листом від 15.01.2018 року за № 05/1-15 першим заступником прокурора Дніпропетровської області повідомлено Дніпровську міську раду про прийняте рішення про предявлення позову до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ТОВ "Майстер капітал менеджмент" про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки площею 6,3979 га територіальній громаді міста за відповідними актами приймання-передачі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2018 року у справі № 904/294/18 позовні вимоги Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ТОВ "Майстер капітал менеджмент" про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 7669790 грн. 34 коп.; розірвання договору оренди земельної ділянки № 3634 від 02.06.2008р.; повернення земельної ділянки за кадастровим номером :01:023:0001 задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Майстер капітал менеджмент" на користь Дніпровської міської ради суму заборгованості з орендної плати в розмірі 7669790 грн. 34 коп.; розірвано договір оренди земельної ділянки № 3634 від 02.06.2008р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Майстер капітал менеджмент" та Дніпровською міською радою; зобов'язано ТОВ "Майстер капітал менеджмент" повернути Дніпровській міській раді земельну ділянку за кадастровим номером :01:023:0001, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, по пр. Мануйлівському (пр. Вороноцова), загальною площею 6,3979 га, у стані не гіршому порівняно з тим, у якому її надано в оренду.

Вважаючи відсутність у Прокуратури Дніпропетровської області повноважень на звернення до Господарського суду Дніпропетровської області з вказаним позовом, позивач оскаржує до Дніпропетровського окружного адміністративного суду рішення Прокуратури Дніпропетровської області про предявлення позову до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ТОВ "Майстер капітал менеджмент" про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки площею 6,3979 га територіальній громаді міста за відповідними актами приймання-передачі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку;

3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України встановлені Законом України «Про прокуратуру».

Статтею 23 вказаного закону встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, повязаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної ОСОБА_1 України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських обєднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

За частиною четвертою наведеної статті наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому субєкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Тобто, суди повинні обов'язково перевіряти доводи прокурора щодо правових підстав його пред'явлення на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства.

Проте за вказаних вимог чинного законодавства, в межах правовідносин зі здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, підстави для представництва таких інтересів перевіряє відповідний суд, до якого подано позовну заяву.

Судом встановлено, що Прокуратурою Дніпропетровської області в поданому до Господарського суду Дніпропетровської області в позові наведено підстави для представництва інтересів Дніпровської міської ради, які перевірено судом першої та апеляційної інстанції.

Згідно частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:, зокрема справляння плати за землю; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом (пункт 4, 5 частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить серед іншого: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Окрім того, у пункті 3 постанови Пленума Вищого господарського суду України «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» від 23 березня 2012 року № 7 роз'яснено, що господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави. При цьому слід звертати увагу на те, що згідно з абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Отже, суд погоджується з твердженням позивача про те, що невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви (заяви, скарги) у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Проте такі повноваження для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді перевіряє та встановлює саме відповідний господарський суд.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до приписів частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень, отже в даному випадку наявність підстав для представництва може бути оскаржена виключно Дніпровською міською радою.

Поряд з наведеним суд зауважує, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Пунктом 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що індивідуальний акт (рішення) субєкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Верховний Суд України у постанові від 29.06.2014 року звернув увагу, що не зважаючи, що за змістом статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, однак суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною.

Рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи, в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи, шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

В даному випадку Прокуратурою Дніпропетровської області за розглядом листа Дніпровської міської ради від 05.10.2017 року за № 7/11-1780 не було видано відповідне юридично значиме рішення, а листом від 15.01.2018 року за № 05/1-15 лише попередньо, до звернення до суду, повідомлено про предявлення позову до Господарського суду Дніпропетровської області, відповідно до вимог частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

За сукупності викладених обставин, обраний Товариством з обмеженою відповідальністю "Майстер капітал менеджмент" спосіб захисту прав є невірним.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

На підставі встановлених обставин, оцінюючи докази, які є у справі, їх достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, оскільки позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер капітал менеджмент» (вул. Сергія Серікова, 3, м. Запоріжжя, 69063, ) до Прокуратури Дніпропетровської області (пр. Д. Яворницького, 38, м. Дніпро, 49044, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада (пр. Д. Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000, ) про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01 серпня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1