Справа № 2340/2950/18
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2018-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року справа № 2340/2950/18

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Баклаженко Н.В.,

розглянувши по суті в порядку загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач 1), Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач 2), в якому просить зняти арешт на все рухоме майно позивача, накладеного постановою №50473745 від 23.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державним виконавцем під час завершення виконавчого провадження №33544580 (повернення виконавчого документу стягувачу) у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» не вирішив питання про зняття арешту з майна позивача, що був накладений постановою державного виконавця №50473745 від 23.10.2017, тому позивач просить в судовому порядку зняти арешт на все рухоме майно позивача.

Представник позивача до зали судового засідання не прибув, просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання своїх представників не направили, відзив на позовну заяву не надали, тому суд з урахуванням строків розгляду справ вказаної категорії, вирішив провести її розгляд за відсутності представників відповідачів на підставі наявних матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, а з 10.11.2017 у Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження №50473745, боржником якого був позивач.

23.10.2017 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про арешт рухомого майна боржника ОСОБА_1.

У подальшому, постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 27.11.2017 виконавчий документ повернутий стягувачеві, відповідно до змісту вказаної постанови вбачається, що у боржника не виявлено майна та коштів, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, однак арешт на все рухоме майно позивача, що був накладений постановою №50473745 від 23.10.2017 не був знятий.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів, інших органів та посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 3 цієї статті, у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Разом з тим, суд зауважує, що ч. 3 ст. 37 Закону №1404-VIII не передбачено обов'язку державного виконавця вчиняти дії щодо зняття накладеного арешту у випадку звершення виконавчого підставі пункту 2 частини першої цієї.

Натомість, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Такі ж гарантії застосовні і до інших осіб.

Так, відповідно до положень ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону №1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що виконавчий лист повернутий стягувачу згідно зі ст. 37 Закону №1404-VIII, суд дійшов висновку про необхідність зняття арешту з рухомого майна позивача, накладеного постановою №50473745 від 23.10.2017.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 271, 287, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зняти арешт з рухомого майна ОСОБА_1, накладеного постановою Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області №50473745 від 23.10.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.А. Гайдаш