Справа № 154/2870/16
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року

Київ

справа №154/2870/16

адміністративне провадження №К/9901/34632/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Гімона М.М.,

суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 травня 2017 року (головуючий суддя - Яворський І.О.),

у адміністративній справі № 154/2870/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області (далі - Управління ПСЗН) про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати дії Управління ПСЗН протиправними та зобов'язати здійснити нарахування та виплату недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2016 році відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 5 (п'яти) мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених сум.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано дії протиправними та зобов'язано Управління ПСЗН здійснити нарахування та виплату недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2016 році як учаснику бойових дій ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 5 (п'яти) мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Управління ПСЗН оскаржило її в апеляційному порядку.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу Управління ПСЗН залишено без руху у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та запропоновано протягом тридцяти днів з моменту її отримання звернутися до суду з заявою про поновлення строку.

Наступною ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 травня 2017 року визнано причини пропуску строку апеляційного оскарження неповажними та відмовлено у відкритті апеляційного провадження з підстав не усунення наявних в ній недоліків.

Не погоджуючись з останньою ухвалою апеляційного суду, Управління ПСЗН звернулося з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить її скасувати.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції до 15 грудня 2017 року) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

За перевіркою матеріалів справи, предметом апеляційного оскарження є постанова Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2016 року, яка прийнята в порядку скороченого провадження. Вперше з апеляційною скаргою відповідач звернувся в межах строку апеляційного оскарження. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху, однак, у зв'язку з несплатою судового збору 1 лютого 2017 року повернуто.

Вдруге, апеляційна скарга подана відповідачем 27 лютого 2017 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, при цьому питання про поновлення строку апеляційного оскарження не ставила.

Частиною четвертою статті 189 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Одержавши апеляційну скаргу суд встановив, що таку подано з пропуском строку апеляційного оскарження, при цьому особа, яка її подала, питання про поновлення строку апеляційного оскарження не порушує, а тому суд дійшов висновку про залишення вказаної апеляційної скарги без руху та надав строк для усунення вказаного недоліку шляхом надіслання на адресу суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Управління ПСЗН отримало 27 березня 2017 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого відправлення (а.с.53).

Однак, Управління ПСЗН вимоги ухвали про усунення недоліків апеляційної скарги не виконало, заяву про поновлення строку не подало.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 189 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Посилання відповідача в касаційній скарзі про надання ним до апеляційного суду доказів поважності пропуску строку, зокрема, відсутності коштів для сплати судового збору (копії довідок про відсутність кошторисних призначень необхідних для сплати судового збору) є безпідставними, оскільки не є поважними причинами пропуску строку звернення з апеляційною скаргою до суду.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (в редакції після 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а згадане судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 345, 350, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 травня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду