Справа № 826/14721/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

15 листопада 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 30 жовтня 2017 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд вказане судове рішення скасувати, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, податковим повідомленням - рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 30 жовтня 2017 року № за порушення підпункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, на підставі статті 126 Податкового кодексу України Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 52647,48 грн.

Вищевказане податкове повідомлення - рішення прийняте на підставі акту камеральної перевірки від 04 жовтня 2017 року № 9467/26-15-12-12-12/32638319, за висновками якого встановлено порушення термінів сплати самостійно узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на прибуток ПрАТ «СК «Юнівес», задекларованої в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік. У висновку акту зазначено, що граничний термін сплати грошового зобов'язання по податку на прибуток ПрАТ «СК «Юнівес» був 19 лютого 2017 року, натомість позивачем сплачено 20 лютого 2017 року.

Не погоджуючись із такими висновками акту перевірки та спірним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що застосування до Приватного акціонерного товариства «СК «Юнівес» штрафу у розмірі 10% за несвоєчасну сплату самостійно узгодженого податкового зобов'язання є необґрунтованим, оскільки грошове зобов'язання у розмірі 1136707 грн. було сплачене позивачем в повному обсязі та у встановлені Податковим кодексом України строки.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпункт 14.1.179 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу як загальну суму податку на додану вартість, одержану (нараховану) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

За приписами пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 203 ПК України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації.

За визначенням наданим у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно акту камеральної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати суми (зобов'язання) по податку на прибуток ПАТ «СК «Юнівес» від 04 жовтня 2017 року № 9467/26-15-12-12-12/32638319 встановлено порушення граничних термінів сплати, а саме: самостійно визначена сума грошового зобов'язання складає 1136707 грн, граничний термін сплати - 19 лютого 2017 року, дата сплати - 20 лютого 2017 року. Таким чином, відповідачем встановлено 1 день затримки сплати податкового зобов'язання.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, зазначена у декларації сума податку на прибуток у розмірі 1 136 707 грн. була сплачена позивачем наступним чином: авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі 587 808 грн. був сплачений згідно платіжного доручення від 28 грудня 2016 року № 966; залишок суму податку на прибуток у розмірі 548 899 грн. був сплачений відповідно до платіжного доручення від 17 лютого 2017 року № 1097 (копії зазначених платіжних доручень містяться в матеріалах справи).

Відповідно ж до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Наведене свідчить, що грошове зобов'язання у розмірі 1136707 грн. було сплачене позивачем в повному обсязі та у встановлені Податковим кодексом України строки.

Колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції, що доказів, на підтвердження висновків акту камеральної перевірки в частині сплати позивачем податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 526 474,80 грн. саме 20 лютого 2017 року, матеріали справи не містять, а податковим органом під час розгляду даної справи не надано жодних ґрунтовних пояснень з цього приводу. Матеріали справи свідчать, що 20 лютого 2017 року ПАТ «СК «Юнівес» подано до контролюючого органу уточнюючу декларацію, яка відповідно до квитанції від 20 лютого 2017 року прийнята Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві, якою усунуто технічну помилку та внесено коректну інформацію про розподіл нарахованої суми податку за результатами останнього звітного податкового періоду в розрізі рядків Декларації (рядок 16 ЗП + рядок 19).

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини.

Положеннями ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року - залишити без змін.

Повний текст постанови складено «31» липня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма