Справа № 817/1378/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2018 року м. Рівне №817/1378/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 07 травня 2018 року); представника відповідача - Форет М.С. (довіреність від 18 грудня 2017 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі іменується - позивач) до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.03.2018 №Ф-4745-17 по єдиному соціальному внеску в розмірі 8448 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з прийнятою фіскальним органом вимогою про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску, оскільки підставою для її прийняття став помилково поданий ним звіт з єдиного внеску. Позивач вказує, що повідомляв відповідача щодо помилковості подання такого звіту з огляду на те, що він є фізичною особою-підприємцем і звільняється від сплати єдиного податку як пенсіонер. Відтак, позивач подав новий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік з виправленими даними до закінчення терміну подання річної звітності по ЄСВ, тому вважає, що прийняття відповідачем вимоги є неправомірним.

Ухвалою суду від 23.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

06 червня 2018 Головне управління ДФС у Рівненській області подало відзив на позовну заяву, в якому просило суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Відповідач вказав, що у разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та які є пенсіонерами за віком або інвалідами, та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу, формують та подають до контролюючих органів Звіт один раз на рік. Таким чином, позивач самостійно подав Звіт, тому, відповідно до позиції контролюючого органу, сума нарахованого та самостійно задекларованого єдиного внеску фізичними особами-підприємцями підлягає сплаті на загальних підставах. Відтак, прийняття вимоги є правомірним та обгрунтованим.

Ухвалою суду від 18.06.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

24 липня 2017 року у судовому засіданні оголошено перерву.

У судове засідання 27.07.2018 прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 27.07.2018.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, який здійснює господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування.

З червня 2016 року ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи (пенсійне посвідчення серія НОМЕР_2).

15 березня 2018 року відповідачем відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 прийнята Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4745-17 на суму 8448 грн.

Не погодившись з рішенням Головного управління ДФС у Рівненській області, позивач звернувся до суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваної вимоги, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі- Закон № 2464).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону № 2464).

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, (далі - Інструкція № 499) вказані фізичні особи-підприємці можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови самостійного визначення для себе бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464.

Отже, позивач, на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464 звільнений від сплати єдиного внеску та може бути платником виключно за умови самостійного визначення для себе бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905, (далі - Порядок № 435) передбачено, що у разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування та які є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.

Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

Розділом IV Порядку № 435 регламентовано формування Звіту. Так, Звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок (п.1). Звіт повинен містити основні дані про страхувальника та перелік таблиць Звіту. Звіт формується страхувальником або відповідальною особою страхувальника та включає таблиці, наведені у додатках 4-7 до цього Порядку. Фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 2 додатка 5 до цього Порядку. Протягом року в разі призначення пенсії подається Звіт з позначкою «призначення пенсії» за період до дати формування заяви на призначення пенсії, при цьому тип форми «початкова» не зазначається (п.11).

02 січня 2018 року позивачем до податкового органу в електронному вигляді самостійно було подано Звіт з єдиного соціального внеску за 2017 рік, де в таблиці 2 додатку 5 до Порядку №435 визначено сума, на яку нараховується єдиний внесок та зазначена нарахована сума єдиного внеску, а саме: помісячно в розмірі 704 грн., всього - в розмірі 8448 грн. (а.с.11-12).

Разом з тим, 07 лютого 2018 року в рамках строку подання звітності, для усунення помилки, позивачем, у відповідності з пунктом 1 розділу V Порядку № 435 сформовано та подано Звіт за 2017 рік, де в таблиці 2 додатку 5 в жодному рядку не зазначено суму, на яку нараховується єдиний внесок. У такий засіб позивачем зазначено відсутність нарахувань єдиного внеску в 2017 році (а.с.9-10).

Проте, в зв'язку з не зазначенням в Таблиці 2 сум нарахування єдиного внеску відповідачем вказаний Звіт не прийнято та повернуто на електронну адресу позивача, що підтверджено квитанцією №2 від 07.02.2018 (а.с.36).

Згідно статей 13, 14 Закону № 2464 податковий орган зобов'язаний здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону. При цьому вправі отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом.

При отриманні Звіту за 2017 рік з «нульовими» показниками відповідач мав отримати пояснюючу інформацію від позивача щодо подання і заповнення Звіту. Однак він не прийняв «уточнюючий» звіт та повернув його позивачу.

Однак, на думку суду, Звіт від 07 лютого 2018 року містить усі дані про страхувальника, тобто відповідає вимогам Порядку № 435, тому підстав для повернення вказаного звіту у контролюючого органу не було.

Крім того, суд не погоджується з позицією відповідача про те, що зазначеним Порядком не передбачено повторне подання Звіту за один і той же період та виправлення вказаного типу помилок.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 435 у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту, страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за місцем обліку.

Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком.

Отже, дії відповідача по нарахуванню єдиного внеску за 2017 рік є протиправними.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Інструкцією № 449 передбачено певний порядок формування та направлення вимоги про нарахування боргу та подальший порядок його сплати.

Згідно пункту 1 розділу VI вказаної Інструкції до платників, які не виконали визначені Законом обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові (пункт 4).

Як вже зазначалося, 15 березня 2018 року відповідачем сформована Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4745-17 на суму 8448 грн.

До суми боргу, вказаній у Вимозі, віднесена сума єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448 грн. Вищевказаними доказами доведено протиправність дій податкового органу в нарахуванні податкового боргу за цей період. Тому, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15 березня 2018 року № Ф-4745-17.

Відповідачем належними, допустимим, достовірними та достатніми доказами не доведено правомірність винесення Вимоги про сплату боргу (недоїмки), в зв'язку з чим позовні вимоги позивача слід задовольнити.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому сплачена сума судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 14.05.2018 №22, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Рівненській області (місцезнаходження: 33023, місто Рівне, вулиця Відінська, 12; ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Рівненській області від 15 березня 2018 року №Ф-4745-17.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 серпня 2018 року.

Суддя Недашківська К.М.