Справа № 810/645/18
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/645/18 Головуючий у І інстанції - Лапій С.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора філії Комунального підприємства "Комунально-реєстраційні послуги" Великобугаївської сільської ради Дубіни Юлії Володимирівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Алькор Інвест" про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора філії Комунального підприємства "Комунально-реєстраційні послуги" Великобугаївської сільської ради Дубіни Юлії Володимирівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Алькор Інвест" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34540946 від 30.03.2017 року про реєстрацію права власності квартиру АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідачем протиправно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, оскільки ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 09.02.2017 року у справі № 753/2265/17 на неї було накладено арешт, а отже, при здійснення оскаржуваних реєстраційних дій Відповідачем порушено вимоги Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю.

В апеляційній скарзі Позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, апелянт зазначає, що Відповідачем протиправно в порушення ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без заяви про проведення реєстраційної дії і стягнення плати, винесено запис № 19726472 про те, що ТОВ «ФК «Алькор Інвест» є іпотекодержателем з підстав договору іпотеки. На підставі цього запису Відповідачем розглянуто заяву ТОВ «ФК «Алькор Інвест» про переоформлення права власності. Суд першої інстанції ухилився від оцінки цих обставин, а тому висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, 06 жовтня 2005 року між АКБ «Інтербанк» (Іпотекодержатель) та гр.ОСОБА_2 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 89/05-1 (далі - Договір).

Відповідно до п.1 Договору цей Договір забезпечує Іпотекодержателя по виконанню всіх зобов'язань Іпотекодавця за кредитним договором № 89/05-1 від 06 жовтня 2005 року .

Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до договору відступлення права вимоги від 21 жовтня 2016 року № 89/05/258/05 ПАТ КБ «Інтербанк» відступає ТОВ «ФК «Алькор Інвест» право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 89/05-1 та іпотечним договором від 06 жовтня 2005 року.

На підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя в Договорі відступає ТОВ «ФК «Алькор Інвест» направило Позивачу як боржнику та іпотекодавцю лист-вимогу про усунення порушень кредитного договору та договору іпотеки, погашення наявної заборгованості та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 5 Договору іпотеки передбачено наявність відповідного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

16 січня 2017 року ТОВ «ФК «Алькор Інвест» було направлено Позивачу лист-вимогу № 16/01/2017, який отримано ним 23 січня 2017 року, що підтверджується поштовим повідомленням № 550.

ТОВ «ФК «Алькор Інвест» скористалось правом іпотекодержателя та звернуло стягнення на приміщення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Державним реєстратором філії Комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дубіною Юлією Володимирівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34540946 від 30.03.2017, про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Алькор Інвест».

Відмовляючи у задоволенні адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «Алькор Інвест» при реєстрації права власності на спірну квартиру подано державному реєстратору всі необхідні документи, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127. У свою чергу, Відповідачем відповідно до ч.4 ст.24 та ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснено оскаржувану реєстраційну дію з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням обтяження.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи; справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин. Публічно - правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, оскільки важливе значення для визначення юрисдикції має питання підстав виникнення спору та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Колегія суддів зазначає, що публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника.

Тобто, для наявності такого спору є обов'язковим наявність зв'язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (між Позивачем та Третьою особою) у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири Позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15 та від 28 березня 2018 року у справі №826/14433/16 року.

За практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України", суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, оскільки спір, що виник між сторонами, стосується питання невиконання договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_1. є цивільно-правовим і не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Положеннями ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 статті 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням постанови про закриття провадження у справі, роз'яснивши Позивачеві право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 238, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора філії Комунального підприємства "Комунально-реєстраційні послуги" Великобугаївської сільської ради Дубіни Юлії Володимирівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Алькор Інвест" про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 02.08.2018 року.