Справа № 243/5997/18
Суддя: Кузнецов Р. В.
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/188/2018
Справа № 243/5997/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

за участю секретаря Малиновської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора БПП в містах Краматорськ та Слов'янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що постановою серії ВР № 083035 від 18 червня 2018 року інспектором Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так зі змісту постанови вбачається, що 18 червня 2018 року позивачка керувала автомобілем марки CHERI BEAT д/н НОМЕР_2, в м. Слов'янську та на перехресті вул. Банківська та Лозановича об 11 год. 23 хв. проїхала перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила п. 8.7.3 е ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. При виявленні правопорушення велась відеофіксація.

Вищезазначеного правопорушення вона не скоювала. Зазначені в постанові обставини не відповідають дійсності та постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ, порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі Правила).

Пунктом 1.10 Правил визначені терміни, що наведені у цих Правилах та їх значення. Отже, Правилами визначено, що перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, визначено склад адміністративного правопорушення, яке полягає у порушенні правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Отже наявність складу адміністративного правопорушення має місце лише при наявності чотирьох ознак об'єкту, об'єктивної сторони, суб'єкту та суб'єктивної сторони.

Зазначила, що перехрестя вона не проїжджала, і відразу, коли ввімкнувся заборонений для проїзду сигнал світлофора, позивачка зупинила транспортний засіб, не виїхавши на перехрестя, адже, уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг вона не перетинала. Крім того, проїжджу частину переходили перед її автомобілем пішоходи по лінії перехрестя, що також свідчить про те, що на лінію перехрестя вона не виїжджала. Жодних перепон для руху пішоходів та транспортних засобів позивачка не створювала. Дана ділянка дороги не має жодних дорожніх розміток, оскільки на ній ведуться ремонтні роботи, у зв'язку із чим позивачка керувалась ПДР в частині дотримання вимог про уявні лінії за відсутності дорожньої розмітки.

Отже, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поліцейським були порушені також норми процесуального права. Під час розгляду справи відносно позивачки вона одразу ж повідомила поліцейському про те, що не погоджується із вказаною постановою, та попросила надати їй можливість довести свою позицію, передивитись відео з камери, на яку велась відеофіксація, зателефонувати своєму адвокатові, та не розглядати справу на місці. Однак, на жодні з її аргументів поліцейський не реагував і діяв всупереч вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185^ цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справ про адміністративне правопорушення.

До постанови протоколу додано не було, оскільки він і не складався.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, саме в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Однак, в порушення законних прав позивачки, на її вимоги, скористатись послугами адвоката поліцейським було відмовлено, у зв'язку із чим вона не мала можливості ані надавати письмові пояснення, ані залучати до розгляду справи свідків.

Крім того, до постанови не долучено жодного доказу, який би свідчив про доведення її винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, незважаючи, що саме на суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. іч. і ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Однак, через численні процесуальні порушення позивачка не мала можливості просити застосувати зазначену норму.

Крім того, копія постанови, яка їй була вручена відповідачем унеможливлює взагалі її прочитання, позивачка не має можливості прочитати прізвище поліцейського, назву органу, де він працює, для з'ясування цих обставин вона вимушена була телефонувати на гарячу лінію поліції.

У зв'язку із наведеним, просила суд скасувати постанову «Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», серії ВР №083035 від 18 червня 2018 року.

Позивачка ОСОБА_1, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду відзив та заяву з проханням в задоволені позову відмовити та проводити розгляд справи у відсутності відповідача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відтак, відповідно до вимог ч. 3ст.205, ч.3 ст.194 КАС України неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що справу слід слухати у відсутності суб'єкта владних повноважень на підставі наявних доказів, що відповідатиме вимогамст.205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

У судовому засіданні встановлено, і ця обставина не заперечується сторонами, що постановою серії ВР № 083035 від 18 червня 2018 року інспектором Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області на позивачку ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн (а.с. 4).

У якості доказу скоєння ОСОБА_1 зазначеного в постанові адміністративного правопорушення, відповідачем до суду надано відеозапис, який було оглянуто в судовому засіданні.

Отже, під час огляду відеозапису , зафіксованого відповідачем на камеру поліцейського судом було встановлено таке .

На даному відео видно, як автомобіль патрульної поліції об 11 год. 22 хв. виїхав на вулицю Банківську у м. Слов'янську. Об 11:22:28 автомобіль патрульної поліції під'їхав до перехрестя вул. Банківська та Лозановича та на світлофорі вмикається червоне світло. Автомобіль позивачки марки CHERI BEAT д/н НОМЕР_2 в поле зору камер поліцейських під час вмикання червоного сигналу світлофору на перехресті не потрапив. Із відеозапису вбачається, що лише об 11:23 камера поліцейського фіксує з лівого боку проїзної частини автомобіль марки CHERI BEAT д/н НОМЕР_2. В цей же час камера поліцейського не фіксує який сигнал світлофору горить на перехресті.

Тому, після огляду відеозапису суд дійшов висновку, що зазначений відео доказ не надає суду чіткої доведеності того, що водій ОСОБА_1 рухався саме на заборонений сигнал світлофору. Відеозапис фіксує червоний сигнал світлофору лише коли поліцейські тільки під'їжджали до перехрестя, а після у поле зору камер світлофор не потрапив.

Отже, в момент розгляду справи відповідач лише передбачав, що ОСОБА_1 рухалася на заборонений червоний сигнал світлофора, доказу тому надано не було .

Згідно із ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 40 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вимогами ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 N 3353, встановлюють ;an=21">Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно із вимогами п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху (далі ПДР), сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Суд не може погодитися із твердженням позивачки про обов'язковість складання протоколу про адміністративне правопорушення. Це спростовуються положеннями ст.ст. 222, 258 КУпАП, згідно із якими визначено випадки в яких протокол про адміністративне правопорушенням не складається. Так, за приписами ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні положення містяться також в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно із п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно із вимогами ст. 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89,частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110,частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117,частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137,частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178,статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог п. 2. ч.1 ст. 80 ЗУ «Про національну поліцію», капрал поліції є спеціальним званням молодшого складу поліцейських.

Відповідно до норм п. 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», до основних повноважень поліці ї, відповідно до покладених на неї завдань належить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного нормативного акту зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Враховуючи зазначене, твердження позивачки про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення є помилковими, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене частиною другою статті 122 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого ;an=2951">ст. 258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Пункт 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

безсторонньо (неупереджено);

добросовісно;

розсудливо;

з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У контексті з положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, яка передбачає розгляд справи про адміністративне правопорушення , розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

За правилами ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п. 5 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу III Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

КУпАП становить сукупність як матеріальних норм права за якими встановлено зміст адміністративних правопорушень та відповідальність за їх вчинення, так і процесуальних норм права які передбачають порядок розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності.

При розв'язанні спору у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд, зокрема, перевіряє чи прийняті такі рішення із дотриманням порядку розгляду справи, передбаченого процесуальними нормами КУпАП.

В своєму позові ОСОБА_1 як на підстави для скасування спірної постанови про накладення на неї адміністративного стягнення, серед іншого, посилається на грубе порушення її прав при її винесенні, зазначаючи, що постанова була складена без врахування її заперечень та клопотань, та з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Перед тим як відповідач виніс рішення по адміністративній справі, позивачка повідомила його про своє бажання скористатися юридичною допомогою адвоката при її розгляді, втім, таке її клопотання поліцейським було проігноровано.

Крім того зазначає, що під час розгляду справи не були опитані свідки. Серед іншого вказала також на відсутність дорожньої розмітки в місці зазначеному як місцем вчинення адміністративного правопорушення. Вказала, що перехрестя вона не проїжджала, і одразу ж, коли ввімкнувся заборонений для проїзду сигнал світлофора, зупинила транспортний засіб, не виїхавши на перехрестя.

Суд зауважує, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути розцінена як беззаперечний доказ вчинення нею правопорушення та дотримання порядку розгляду справи, передбаченого процесуальними нормами КУпАП, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вирішуючи питання стосовно законності постанови суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі зазначеного, враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд відхиляє заперечення відповідача ОСОБА_2, викладені у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1, щодо визнання її дій протиправними та скасування Постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ВР № 083035 від 18.06.2018 року та щодо накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП. Матеріалами справи достеменно не підтверджено, що позивач проїхала перехрестя на заборонений сигнал світлофора - червоний. Під час розгляду справи, судом було встановлено, що відповідачем, під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не були повно, всебічно та об'єктивно з'ясовані обставини, що мали значення по справі, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2,17, 18, 50,77, 104-106, 159-163,167 КАС України, ст.ст. 38, 122, 247, 258, 279, 280, 281, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія: ВР № 083035 від 18 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В. Кузнецов