Справа № 423/147/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року справа №423/147/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектор роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенант поліції Прокопчука Віктора Олександровича на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 14 червня 2018 року (повний текст складено 14 травня 2018 року в м. Попасна ) у справі № 423/147/18 (суддя І інстанції - Архипенко А.В.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції Прокопчука Віктора Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 09 січня 2018 року на підставі постанови серії БР № 500996 він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн., з урахуванням змінених позовних вимог, просив суд змінити оскаржувану ним постанову серії БР № 500996 від 09.01.2018 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП

Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 14 червня 2018 року у справі № 423/147/18 позов задоволено. Скасовано постанову серії БР № 500996 від 09 січня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного право правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2ст.122 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку зі звільненням його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом не вірно застосовано норми матеріального права для регулювання спірних правовідносин, в результаті чого ухвалене незаконне та необґрунтоване рішення.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії БР № 500996 від 09.01.2018 року позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 ч.2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП України підтверджується постановою БР№ 500996 від 09.01.2018 року про накладення адміністративного стягнення. Крім цього, позивач свою провину у скоєному адміністративному правопорушенні визнав, щиро кається, просив суд звільнити його на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність вини позивача у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що враховуючи обставини вчиненого адміністративного правопорушення, яке на час розгляду справи в суді не становило великої суспільної шкідливості та небезпечності в зв'язку з впливом часу, не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо конкретним громадянам, відсутні будь-які відомості про наявність матеріальних збитків, враховуючи те суд вважає ,що в даному випадку є всі юридично - правові та процесуальні підстави для звільнення позивача від адміністративної відповідальності в зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

Суд не погоджується частково із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Суд першої інстанції вірно встанови правомірність визнання позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 ч.2 КУпАП. Зазначена обставина не заперечувалась сторонами.

Звільняючи позивача від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, суд першої інстанції посилався на приписи ст. 22 КУпАП. Як наслідок прийняття такого рішення суд першої інстанції вирішив оскаржувану постанову підлягає скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити.

З зазначеним висновком суду не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пункт 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VII (далі - Закон № 580-VII): поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в статті 213 КУпАП, до яких відносяться як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у статтях 221-222 КУпАП.

Згідно приписами ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції та не передбачає повноваження судів розглядати дані справи в розумінні глави 22 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, органи Національної поліції виносять постанову (частина 1 статті 283 КУпАП). Відповідно до частини 1 статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 статті 122 КУпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у статті 222 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП замість вказаного суб'єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Згідно частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення вищевказаних приписів правових норм звільнив позивача від адміністративної відповідальності і обмежився усним зауваженням та як наслідок цього оскаржувану постанову скасував і закрив провадження у справі.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності про звільнення позивача від адміністративної відповідальності обмеження усним зауваженням, скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, помилковими та такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 272, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектор роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенант поліції Прокопчука Віктора Олександровича на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 14 червня 2018 року у справі № 423/147/18 - задовольнити.

Рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 14 червня 2018 року у справі № 423/147/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції Прокопчука Віктора Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до вимог ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок