Справа № 205/8134/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2018 року Справа № 205/8134/17
06 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, в якому просить:
- визнати умисними та протиправними порушення Відповідачем Законів "Про звернення громадян" і "Про інформацію" шляхом надавши відповідь не по суті, не надавши відповіді у встановлений законом термін або взагалі не надавши відповідей на звернення Позивача;
- зобов'язати Відповідача у 20-ти денний термін виконати свої обов'язки - шляхом бесід зі всіма вказаними в зверненнях Позивача свідками, використання наданих ним матеріалів, задокументувати факти неналежного виховання батьками своєї малолітньої дитини і застосувати відповідні заходи реагування адміністративного, або профілактичного характеру до вказаної сім'ї у зв'язку з їх поведінкою, не відповідному поведінці батьків;
- в місячний термін письмово повідомити суд і Позивача про результати перевірки (п.2 ) і прийняти заходи;
- зобов'язати Відповідача в 20-ти денний термін провести внутрішнє службове розслідування по фактам порушень їх підлеглими вимог Законів "Про звернення громадян" і "Про інформацію" із залученням винних до адміністративної, або іншої відповідальності згідно чинного законодавства;
- зобов'язати керівництво Відповідача принести усні/письмові вибачення Позивачеві за приниження його в зв'язку з умисними порушеннями його прав своїми підлеглими;
- стягнути із Відповідача на користь Позивача мінімальну компенсацію моральної шкоди в розмірах 5 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає у зв'язку із щоденним та умисним порушенням правил гуртожитку сусідами позивача, протиправної поведінки у побуті відносно позивача та його сім'ї, ОСОБА_1 17.05.2017 року було направлено на адресу відповідача заяву про неналежне виховання батьками своїх дітей. Згодом позивачем 17.06.2017 року було направлено на адресу повторну заяву, в якій вказав на допущені відповідачем порушення при проведенні його співробітниками перевірки. На думку позивача, Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради ігноруючи вимоги Закону України «Про звернення громадян» повідомив позивача, що відповідачем було здійснено перевірку для з'ясування наявності фактів, викладених у заяві ОСОБА_1 та було рекомендовано звернутись до компетентних органів. Позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги Законів України «Про інформацію» та «Про звернення громадян». На вказані заяви позивач отримав відповіді без вчинення якихось реальних дій по викладеним в заявах обставинах. Крім того, позивач зазначає, що відмова відповідача надати необхідну інформацію затрудняють йому її використання як один із основних доказів у судовому порядку для захисту своїх прав та інтересів, чим сприяють продовженню душевних та фізичних страждань позивача та членів його сім'ї, примушують його витрачати вільних від інших обов'язків час на складання скарг, звернень за захистом іншим органам, переживаючи неможливість відповідачем оперативно вирішити життєво важливі питання забезпечення сім'ї належним чином, а тому позивач вважає за необхідне стягнути з Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради моральну шкоду. З огляду на викладене,думку позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року матеріали позову залишено без руху, із наданням строку для їх усунення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
03 липня 2018 року справа №205/8134/17 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та 04 липня 2018 року була передана на розгляд судді Захарчук - Борисенко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року адміністративну справу №205/8134/17 було прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
01 вересня 2018 року від Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради до суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та зазначив, що відповідачем не були допущенні порушення стосовно надання відповідей на звернення позивача. Позивач у своїй заяві від 09.06.2017 року, звернув увагу на те щоб спеціалісти управління-служби у справах дітей поспілкувалися із сусідами, а саме: із ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які мешкає за адресою: АДРЕСА_2, та ОСОБА_6, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3.
ОСОБА_3, яка є сусідкою сім'ї Духневич, пояснила що раніше були претензії до даної сім'ї з приводу надмірного шуму, але після проведеної бесіди з дільничним претензії відсутні, дані стосовно невиконання батьківських прав даної родини їй не відомі. ОСОБА_4 і ОСОБА_5, та ОСОБА_6, відмовились надати пояснення спеціалістам управління-служби у справах дітей стосовно даної родини, але проводилась розмова з іншими сусідами, які в свою чергу пояснили, що батьки ведуть здоровий спосіб життя, піклуються про своїх дітей, забезпечують всім необхідним для повноцінного розвитку. Відповідно до колективної скарги до співвробітників поліції щодо неправомірних дій та безпідставних звинувачень ОСОБА_1 по відношенню до сім'ї Духневич, фігурують дані сусідів які були зазначені позивачем у своїй заяві до управління-служби у справах дітей. Також із сім'єю Духневич, була проведена профілактична бесіда стосовно неналежного виконання своїх батьківських обов'язків та проведено акт обстеження житлово-побутових умов родини, в якому значиться, що родина проживає в трикімнатній квартирі, для дітей є окрема кімната, яка обладнана всім необхідним для проживання та повноцінного розвитку. Позивачем було надано інформаційну таблицю, яка на його думку є доказом порушення тиші, але порушення громадського порядку не входить до компетенції управління-служби у справах дітей. З огляду на викладене, відповідач вважає, що в його діях відсутні будь-які ознаки фавор порушення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 17.05.2017 року ОСОБА_1 направив на адресу Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради заяву про неналежне виховання батьками своєї дитини, в якій просив: розглянути вказану скаргу, провести перевірку по фактам неналежного виконання батьківських обов'язків (шляхом бесіди із сусідами), застосувати відповідні заходи реагування адміністративного або профілактичного характеру до сім'ї Духневич у зв'язку з їх поведінкою, яка не відповідає поведінці батьків; організувати соціальний супровід сім'ї Духневич, яка порушує права дітей та здійснити контроль за його виконанням; роз'яснити батькам можливість позбавлення в подальшому батьківських прав, якщо вони будуть ухилятися від виконання належним чином батьківських обов'язків.
На вказану заяву позивачем було отримано відповідь від 09.06.2017 №16/15-30, в якій відповідачем було зазначено, що під час перевірки факту неналежного виконання батьківських обов'язків та порушення прав дітей не виявлено, взяття родини під соціальний супровід підстав немає, з батьками була проведена профілактична бесіда, стосовно порушення громадського порядку було рекомендовано звернутись до компетентних органів.
ОСОБА_1 був направлений лист до Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради на відповідь №16/15-30 від 09.06.2017 року, в якому позивач повторно просив: провести перевірку (іншими більш кваліфікаційними спеціалістами) по факту неналежного виконання батьківських обов'язків, виконуючи показання свідків сусідів (шляхом бесід із сусідами, особливо з кв.207), застосувати відповідні заходи реагування адміністративного або профілактичного характеру до сімї Духневич, виходячи із результатів добросовісної перевірки; організувати соціальний супровід сім'ї Духневич, яка порушує права дітей та здійснити контроль за його виконанням; роз'яснити батькам можливість позбавлення в подальшому батьківських прав, якщо вони будуть ухилятися від виконання належним чином батьківських обов'язків.
19.07.2017 року відповідачем була надана відповідь ОСОБА_1 №16/15-36, в якій зазначено, що спеціалістами управління - служби було здійснено вихід за місцем проживання родини з метою перевірки житлово - побутових умов проживання дітей. Умови проживання задовільні, діти забезпеченні усім необхідним для повноцінного розвитку, навчання та відпочинку, створені належні умови для проживання, з батьками була проведена профілактична бесіда. Зі слів сусідів сім'ї Духневич факту невиконання батьківських обов'язків не виявлено, тому з огляду на зазначене, факт неналежного виконання батьківських обов'язків та порушення прав дітей підтвердження відсутні. Стосовно інших питань у заяві позивачу було рекомендовано звернутись до компетентних органів.
07.09.2017 року ОСОБА_1 до Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради було направлено досудове попередження, в якому просив просив: розглянути досудове попередження в порядку досудового урегулювання спору по суті та надати письмову відповідь; виконати вимоги закону та провести додаткову добросовісну перевірку викладених у зверненнях позивача.
25.09.2017 року відповідачем було надано відповідь на досудове попередня позивача №16/15-47, в якому зазначено, що спеціалістами було здійснено перевірку та надано всі відповіді. Відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» управління - служба у справах дітей не має права надавати детальну інформацію щодо перевірки невиконання батьківських прав сім'ї Духневич.
Не погоджуючись із наданими відповідями, вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо їх належного розгляду, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про звернення громадян" №393/96-ВР від 02.10.1996 року забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Частиною першою статті 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності (стаття 4 Закону України "Про звернення громадян").
Згідно із приписами статті 5 Закону України "Про звернення громадян", звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з приписами статті 18 Закону України "Про звернення громадян", громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, обєднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги, а також вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

У відповідності до вимог статті частини першої статті 19 Закону України "Про звернення громадян", на органи державної влади покладено обов'язок в межах своїх повноважень:об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування" від 07 лютого 2008 року №109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов'язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України "Про звернення громадян", упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз'яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з'ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків щодо розгляду звернень громадян.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» основними завданнями служб у справах дітей є розроблення і здійснення самостійно або разом з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадськими організаціями заходів щодо захисту прав, свобод і законних інтересів дітей.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою щодо неналежного виконання сім'єю Духневич батьківських обов'язків.

Відповідачем у відповідях від 09.06.2017 року, від 19.07.2017 року та від 25.09.2017 року зазначено, що на підставі зібраної інформації встановлено, що Умови проживання задовільні, діти забезпеченні усім необхідним для повноцінного розвитку, навчання та відпочинку, створені належні умови для проживання, з батьками була проведена профілактична бесіда. Зі слів сусідів сім'ї Духневич факту невиконання батьківських обов'язків не виявлено, тому з огляду на зазначене, факт неналежного виконання батьківських обов'язків та порушення прав дітей підтвердження відсутні.

Перевіривши вказані вище документи, а також наявні в матеріалах справи заяви позивача про здійснення детальної перевірки по протиправній поведінці сімї Духневич та надані відповідачем відповіді, суд приходить до висновку про не належний розгляд заяв позивача.

Суд зазначає, що документи, надані відповідачем до відзиву не свідчать про вжиття заходів Службою у справах дітей на заяви позивача, а відповідачем не доведено об'єктивного розгляду звернень позивача від 17.05.2017 року, від 17.06.2017 року, досудового попередження від 07.09.2017 року та проведення перевірки щодо викладених в них фактів.

З огляду на викладене, суд для повного захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради (вул. Шодуарівська, 7, м. Дніпро, 49128), яка полягає у неналежному розгляді звернень ОСОБА_1 (49018, АДРЕСА_1) від 17.05.2017 року, 09.06.2017 року та досудового попередження від 07.09.2017 року та зобов'язати Управління-службу у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради (вул. Шодуарівська, 7, м. Дніпро, 49128) розглянути звернення ОСОБА_1 (49018, АДРЕСА_1) від 17.05.2017 року, від 17.06.2017 року та досудового попередження від 07.09.2017 року відповідно до вимог чинного законодавства України.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Відповідача у 20-ти денний термін виконати свої обов'язки - шляхом бесід зі всіма вказаними в зверненнях Позивача свідками, використання наданих ним матеріалів, задокументувати факти неналежного виховання батьками своєї малолітньої дитини і застосувати відповідні заходи реагування адміністративного, або профілактичного характеру до вказаної сім'ї у зв'язку з їх поведінкою, не відповідному поведінці батьків; в місячний термін письмово повідомити суд і Позивача про результати перевірки (п.2 ) і прийняти заходи; зобов'язання Відповідача в 20-ти денний термін провести внутрішнє службове розслідування по фактам порушень їх підлеглими вимог Законів "Про звернення громадян" і "Про інформацію" із залученням винних до адміністративної, або іншої відповідальності згідно чинного законодавства та зобов'язання керівництва Відповідача принести усні/письмові вибачення Позивачеві за приниження його в зв'язку з умисними порушеннями його прав своїми підлеглими суд зазначає, що суд не втручається в дискреційні повноваження суб'єктів владних повноважень, які уповноважені приймати відповідні рішення, суд не може підміняти собою суб'єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством; тобто суд не приймає рішення з питань, віднесених до виключної компетенції відповідачів, а тому дані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., суд вважає за необхідне відмовити, з огляду на наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає лише, що протиправними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість їх повноцінного продовження.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправними діями відповідача. Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Однак, позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факти заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відтак, вимога позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи не містять належних доказів в підтвердження обставин заподіяння йому моральних чи фізичних страждань.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (49018, АДРЕСА_1) до Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради (вул. Шодуарівська, 7, м. Дніпро, 49128) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради (вул. Шодуарівська, 7, м. Дніпро, 49128), яка полягає у неналежному розгляді звернень ОСОБА_1 (49018, АДРЕСА_1) від 17.05.2017 року, 17.06.2017 року та досудового попередження від 07.09.2017 року.

Зобов'язати Управління-службу у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради (вул. Шодуарівська, 7, м. Дніпро, 49128) розглянути звернення ОСОБА_1 (49018, АДРЕСА_1) від 17.05.2017 року, від 17.06.2017 року та досудового попередження від 07.09.2017 року відповідно до вимог чинного законодавства України.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко