Справа № 803/271/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 рокуЛьвів№ 876/4923/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Гулида Р.М.,

з участю секретаря судового засідання - Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Виш А.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.05.2018р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи - підприємця Гетманчука Миколи Степановича до Головного управління ДФС у Волинській обл. про визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (суддя суду І інстанції: Андрусенко О.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 27 хв. 07.05.2018р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 14.05.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

19.02.2018р. позивач Фізична особа - підприємець /ФОП/ Гетманчук М.С. звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати винесене відповідачем Головним управлінням /ГУ/ ДФС у Волинській обл. рішення № від 13.11.2017р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; судові витрати покласти на відповідача (а.с.2).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.05.2018р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Волинській обл. № від 13.11.2017р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській обл. на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору (а.с.60-64).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДФС у Волинській обл., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.70-71).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно даних інформаційної системи «Податковий блок» з'ясовано, що в інтегрованій картці ФОП Гетманчука М.С. по коду платежу « 71040000» (рахунок, що призначений для зарахування єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування) станом на 09.02.2016р. та 09.02.2017р. обліковувався борг, згідно Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (дод.5 табл.1) з нарахуванням 6423 грн. 96 коп. (за 2015 рік) та 4658 грн. 28 коп. (за 2016 рік).

Згідно поданих звітів по єдиному соціальному внеску /ЄСВ/ в інтегрованій картці платника податків виникла сума недоїмки в розмірі 9407 грн. 65 коп.

Також позивач сплачував єдиний внесок по коду платежу « 71010000» на рахунок найманих працівників. Сума ЄСВ для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, визначена у звітах по єдиному соціальному внеску, сплачувалась ФОП Гетманчуком М.С. на рахунок найманих працівників.

В разі сплати єдиного внеску на невідповідні рахунки до платників єдиного внеску застосовуються фінансові санкції відповідно до норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Отже, з врахуванням тих обставин, що позивачем по коду платежу « 71040000» станом на 09.02.2016р. та 09.02.2017р. обліковувався борг по сплаті ЄСВ, то відповідно до норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» апелянтом правомірно прийнято рішення № від 13.11.2017р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким ФОП Гетманчуку М.С. визначено суму штрафу в розмірі 1881 грн. 53 коп. та нараховано пеню на суму 2904 грн. 82 коп.

Адвокатом Василюком І.М., який діє від імені та в інтересах позивача ФОП Гетманчука І.М., скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необгрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми законодавства щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та ухвалив законне і справедливе судове рішення, яке також відповідає усталеній практиці суду касаційної інстанції по наведеній категорії справ (а.с.86-91).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно інтегрованої картки за платежем «для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування» по коду « 71040000» станом на 09.02.2016р. та 09.02.2017р. за ФОП Гетманчуком М.С. обліковувався борг по ЄСВ у розмірі 4749 грн. 37 коп. (за 2015 рік) та 4658 грн. 28 коп. (за 2016 рік), що спричинило виникнення недоїмки у розмірі 9407 грн. 65 коп. (а.с.34-35).

Разом з тим, суму ЄСВ за 2015 рік у розмірі 4750 грн. 01 коп. позивачем було перераховано 08.02.2016р. на рахунок № 0318, відкритий ГУ ДКС України у Волинській обл., отримувач коштів - Луцька ОДПІ, із призначенням платежу «ЄСВ від підприємницької діяльності за 2015 рік», що підтверджується платіжним дорученням № 1573 від 08.02.2016р. (а.с.28).

Також 08.02.2017р. позивачем суму єдиного соціального внеску за 2016 рік у розмірі 4658 грн. 28 коп. перераховано на рахунок № 0318, відкритий ГУ ДКС України у Волинській обл., отримувач коштів - Луцька ОДПІ, із призначенням платежу «нарахування ЄСВ 22 % від господарської діяльності за 2016 рік», що підтверджується платіжним дорученням № 1915 від 08.02.2017р. (а.с.27).

Тобто, єдиний соціальний внесок за 2015 та 2016 роки у розмірі відповідно 4750 грн. 01 коп. та 4658 грн. 28 коп. помилково був зарахований на рахунок № 0318 (єдиний внесок за найманих працівників, код платежу - « 71010000») (а.с.36-39), замість рахунку, що призначений для зарахування єдиного внеску «для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування», код платежу - « 71040000».

Таким чином, згідно інтегрованих карток у ФОП Гетманчука М.С. утворилась недоїмка зі сплати єдиного внеску за кодом платежу « 71040000» у розмірі 9407 грн. 65 коп. та переплата за кодом платежу « 71010000» (а.с.34-39).

Під час вирішення наведеного спору колегія суддів враховує наступне.

Відносини, що виникають з приводу забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно із п.4 ч.1 ст.4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є, в тому числі, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 ч.2 ст.6 зазначеного Закону визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 1 ч.8 ст.9 цього Закону передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (п.10 ст.9 цього Закону).

Згідно зч.11 ст.9 вказаного Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Окрім того, відповідно до ч.ч.4 та 5 ст.45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Таким чином, днем сплати платником суми ЄСВ є день подання платіжного документа на оплату та її прийняття банком.

Водночас, законодавцем не визначено випадки застосування до платника фінансових санкцій за своєчасну сплату ЄСВ, однак на помилковий казначейський рахунок.

Процедура зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - кошти) визначена Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затв. наказом Міністерства фінансів України № 6 від 16.01.2016р.

Відповідно до п.п.5 і 6 цього Порядку повернення коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету; 4) помилкової сплати податкових зобов'язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення (далі - заява).

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено Кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

У випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів за місцем обліку помилково сплачених коштів у довільній формі із зазначенням суми та напряму повернення.

Помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.13 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п.43.4 ст.43 ПК України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Під час судового розгляду з'ясовано, що відповідно до облікової картки платника сума ЄСВ в загальному розмірі 9500 грн., яка була помилково сплачена на інший рахунок, 13.06.2017р. зарахована в рахунок сплати заборгованості по єдиному внеску на підставі висновку податкового органу від 09.06.2017р. (зворот а.с.36).

Отже, станом на день винесення оскаржуваного рішення відповідачу було відомо про фактичну сплату до державного бюджету суми ЄСВ.

Згідно з п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

З наведеного слідує, що для визначення правильності нарахування штрафу та пені слід встановити факт невиконання платником ЄСВ обов'язку по сплаті сум внеску, а також розмір недоїмки, на який нараховано штраф та пеню.

При цьому, законодавцем визначено правопорушення, за вчинення яких до правопорушника застосовуються штрафні санкції. Зокрема, таким порушенням є несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) ЄСВ.

Для підтвердження факту несплати ЄСВ, як узгодженої суми грошового зобов'язання, необхідно встановити, що платник ЄСВ не вчиняв дій, спрямованих на перерахування ЄСВ до державного бюджету. Здійснення помилки під час перерахування ЄСВ до державного бюджету в строк, встановлений п.1 ч.2 ст.6, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника ЄСВ при його сплаті, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.2 ч.11 ст.25 вказаного Закону.

Помилкове визначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми ЄСВ не може вважатися достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми ЄСВ у визначений вказаною нормою Закону строк, а відтак і для застосування штрафних (фінансових) санкцій і для нарахування пені.

Позивачем доведено неспростованими доказами те, що ним вживалися заходи для своєчасної та повної сплати ЄСВ, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи. За таких умов твердження відповідача про те, що помилка платника ЄСВ не може бути достатньою підставою для звільнення від застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату, не ґрунтується на вимогах закону.

Водночас, відповідачем ГУ ДФС у Волинській обл. жодним чином не спростовано, що сплачені позивачем кошти не надійшли на єдиний казначейський рахунок, такий рахунок був закритий або не був закріплений за відповідачем.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України по наведеній категорії справ, яка викладена в постанові від 02.12.2015р. в справі № 21-3920а15.

Інші висновки рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає підставними і обгрунтованими, оскільки такі відповідають вимогам законодавства, діючого на момент виникнення спірних відносин.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Із урахуванням непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а відтак й покладених в основу оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, заявлений позивачем позов є обґрунтованим та підставним, через що підлягає до задоволення.

При цьому висновок суду про неправомірність рішення контролюючого органу зроблено з дотриманням вимог КАС України, оскільки він, вживши заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, всебічно, повно та об'єктивно оцінив наявні у справі докази і постановив законне й обґрунтоване рішення.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДФС у Волинській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.05.2018р. в адміністративній справі № 803/271/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС у Волинській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
Р. М. Гулид
Дата складення повного судового рішення: 01.08.2018р