Справа № 826/15250/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року № 826/15250/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

третя особа Антитерористичний центр при Службі безпеки України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту відповідач, МВС України), третя особа Антитерористичний центр при Службі безпеки України (далі по тексту третя особа, АТЦ при СБУ), в якому просить:

- визнати незаконними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо не надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послався на те, що з червня 2014 року до лютого 2015 року він захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення в складі батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » й приймав участь у боях АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що позивач не був належним чином оформлений у батальйон та не мав жодного документа, зазначеного в постанові Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, він не мав можливості подати до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій необхідні документи.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року встановлено факт участі ОСОБА_1 у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції.

В подальшому, позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою та пакетом документів з приводу надання йому статусу учасника бойових дій.

Проте, такого статусу позивачу відповідачем надано не було, що підтверджується листом Міністерства внутрішніх справ України від 18 липня 2017 року №32/3-93/808 та листом штабу АТО при СБУ від 01 червня 2017 року №33/7-4720.

З вказаними діями Міністерства внутрішніх справ України позивач не погоджується, оскільки, на думку останнього, відповідачем не прийнято до уваги рішення суду про встановлення факту участі у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції, у зв`язку з чим він звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог Міністерство внутрішніх справ України послалось на те, що 06 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідача зі зверненням про направлення його документів на розгляд Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та додав до цього звернення, зокрема, копію паспорта, копію заяв осіб, які нібито з ним проходили службу та копію рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року.

Оскільки підтверджуючими документами для прийняття Комісією рішення про надання особі статусу учасника бойових дій є відповідний наказ керівника Антитерористичного центра при Службі безпеки України про залучення до проведення антитерористичної операції, відповідачем було надіслано на адресу АТЦ при СБУ відповідний запит.

06 червня 2017 року відповідач отримав відповідь штабу АТЦ при СБУ від 01 червня 2017 року №33/7-4720, в якій зазначалось про необхідність зазначити посаду ОСОБА_1 , точний період залучення/відкликання до проведення АТО, з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу управління АТО.

За результатом розгляду усіх наявних у відповідача матеріалів на засіданні Комісії 10 липня 2017 року прийнято рішення про їх повернення ОСОБА_1 на доопрацювання, про що листом від 18 липня 2017 року за №23/3-В-93/808 повідомлено позивача.

Третя особа у своїх письмових поясненнях послалась на те, що ОСОБА_1 в порядку, визначеному статтею 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» наказом керівника АТЦ при СБУ не залучався, у зв`язку з чим інформація стосовно участі вказаної особи в проведенні АТО на території Донецької та Луганської областей в АТЦ при СБУ відсутня.

Крім того, у письмових поясненнях третьої особи зазначено й про те, що на адресу Штабу АТЦ при СБУ надходив лист Міністерства внутрішніх справ України від 12 травня 2017 року №6706/05/23-2017 про видання наказу щодо залучення ОСОБА_1 до проведення АТО на підставі рішення Вишгородського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року.

За результатом розгляду вказаного листа Штабом АТЦ при СБУ направлено до Міністерства внутрішніх справ України відповідь від 01 червня 2017 року №33/7-4720 про необхідність подання клопотання із зазначенням посади, точного періоду залучення/відкликання до проведення АТО, з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу та повідомлено про готовність підготувати такий наказ в разі надходження документів.

Крім того, третя особа вказала, що видання наказу про залучення позивача до проведення АТО на підставі рішення суду є неможливим, оскільки в ньому відсутнє підтвердження керівництва суб`єкта боротьби з тероризмом щодо виконання ОСОБА_1 скоординованих спеціальних завдань АТО в складі МВС.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання 02 квітня 2018 року представники сторін не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 02 квітня 2018 року судом, згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (далі по тексту Порядок №413), Положенням про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 серпня 2016 року №868 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2016 року за №1271/29401 (далі по тексту Положення №868).

У відповідності до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (тут і далі редакція, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з абзацом 2 пункту 4 Порядку №413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.
Рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається Комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, ДФС (далі - комісія) (абзаци 1, 2 пункту 5 Порядку №413).

У відповідності до пунктів 6 та 8 Порядку №413, для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Комісії інформують у місячний строк Державну службу у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції про осіб, яким надано статус учасника бойових дій, за формою згідно з додатком 3.

Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, та у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та у місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії.

У разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Порядком №413 передбачено право особи самостійно звертатися до відповідних органів із заявою про надання статусу учасника бойових дій з поданням на розгляд Комісії інших офіційних документів, виданих державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Крім того, Положенням №868 визначено основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни державних службовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України та працівників територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, інших осіб, визначених чинним законодавством (далі - працівники МВС), а також організацію її роботи.

Пунктами 1, 2 Розділу І Положення №868 передбачено, що комісія Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - комісія) утворюється в апараті МВС наказом МВС з метою реалізації заходів, пов`язаних із наданням статусу учасника бойових дій, учасника війни працівникам МВС. У своїй діяльності комісія керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України та цим Положенням.

Розділом ІІ Положення №868 визначено основні завдання та права комісії, зокрема, з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань комісія має право, у тому числі, повертати документи керівникам підрозділів для подальшого доопрацювання, приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни.

Наведені норми Положення №868 свідчать про те, що комісія наділена повноваженнями щодо повернення документів для подальшого доопрацювання виключно керівникам підрозділів, в той час, як повноваженнями щодо повернення документів особам, які самостійно звернулися з заявою про надання статусу учасника бойових дій Комісія не наділена.

При цьому, пунктом 3 Розділу ІІ Положення №868 передбачено, що комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, учасника війни в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації).

У відповідності до пункту 4 Положення №868 комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни у разі:

відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;

надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення;

виявлення факту підроблення документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;

наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Рішення комісії може бути оскаржено у судовому порядку (пункт 7 Розділу ІІ Положення № 868).

Згідно з пунктом 4 Розділу V Положення № 868 результати засідання комісії оформлюються протоколом не пізніше 3 робочих днів з дня його проведення.

Протокол підписується головою комісії, його заступником, секретарем та всіма членами Комісії, які брали участь у засіданні.

На підставі протоколу комісією готується рішення про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни працівників МВС за формою, наведеною у додатку до цього Положення, підписується головою (його заступником) і секретарем Комісії та скріплюється гербовою печаткою Міністерства внутрішніх справ України.

З аналізу наведених норм слідує, що діючим законодавством України визначено чіткий та послідовний порядок вирішення комісією Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни питання щодо надання особі статусу учасника бойових дій або статусу учасника війни, у зв`язку з його участю у проведенні антитерористичної операції, а також зазначено вичерпне коло осіб, яким можуть бути повернуті документи на доопрацювання.

У відповідності до наданої суду копії рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року, яке набрало законної сили 10 лютого 2017 року, у цивільній справі №363/2917/16-ц за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Державна служба України у справах ветеранів і учасників антитерористичної операції, Міністерство соціальної політики України, Міністерство внутрішніх справ України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України про встановлення факту прийняття участі в антитерористичній операції, встановлено факт того, що ОСОБА_1 брав участь у бойових діях та виконував бойові завдання по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, приймав участь у бойових діях і ніс службу з червня 2014 року по лютий 2015 року в АДРЕСА_1 .

Враховуючи той факт, що вказане вище рішення суду набрало законної сили, в силу положень частини 1 статті 129-1 Конституції України та частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, воно є обов`язковим для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, тобто є належним доказом про безпосередню участь ОСОБА_1 у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення у розумінні положень пункту 4 Порядку №413.

Крім того, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій, до якої додав копію паспорта, копію рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року у справі №363/2917-16ц та нотаріально завірену копію заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (які є учасниками бойових дій відповідно до посвідчень серії НОМЕР_1 від 01 жовтня 2015 року та серії НОМЕР_2 від 25 червня 2015 року відповідно) від 06 квітня 2017 року, з якої вбачається, що останні підтверджують факт того, що ОСОБА_1 разом з ними брав участь у бойових діях та виконував бойові завдання по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, приймав участь у бойових діях і ніс службу з червня 2014 року по лютий 2015 року в АДРЕСА_1 .

Також, листом Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 01 червня 2017 року №33/7-4720 повідомлено Міністерство внутрішніх справ України про необхідність подання клопотання із зазначенням посади, точного періоду залучення/відкликання до проведення АТО, з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу та повідомлено про готовність підготувати такий наказ в разі надходження документів.

В подальшому, питання щодо надання або відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 було включено до порядку денного засідання комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, за результатами розгляду якого 10 липня 2017 року комісією на засіданні прийнято рішення про повернення ОСОБА_1 на доопрацювання матеріалів щодо надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 6 Порядку №413, що підтверджується наявної в матеріалах справи копією Витягу з протоколу №2 засідання комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни.

Листом від 18 липня 2017 року №23/3-В-93/808 Управління у справах учасників антитерористичної операції Міністерства внутрішніх справ України повідомило ОСОБА_1 про прийняте комісією на засіданні 10 липня 2017 року рішення про повернення йому матеріалів щодо надання статусу учасника бойових дій на доопрацювання.

При цьому, як вже зазначалось судом, Положенням №868 не передбачено повноважень комісії щодо повернення документів на доопрацювання особам, які самостійно звернулися із заявою про надання статусу учасника бойових дій.

Наведене в сукупності свідчить про те, що після надходження від ОСОБА_1 заяви разом з доданими до неї документами про надання йому статусу учасника бойових дій комісія Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни зобов`язана була прийняти одне з двох рішень: про надання або про відмову в наданні такого статусу ОСОБА_1 за формою, наведеною у додатку до Положення №868.

За таких підстав та встановлених судом обставин, а також враховуючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, які підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення у розумінні положень пункту 4 Порядку №413, суд приходить до висновку про протиправність дій Міністерства внутрішніх справ України в частині неналежного розгляду питання про надання або відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій у порядок та спосіб, визначені Положенням №868.

В той же час, стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо ненадання позивачу статусу учасника бойових дій та зобов`язання вчинити такі дії, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про їх передчасність, оскільки як встановлено судом, Міністерством внутрішніх справ України взагалі не було прийнято рішення про надання або відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, а тому, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в частині неналежного розгляду питання про надання або відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій у порядок та спосіб, визначені Положенням про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 серпня 2016 року №868 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2016 року за №1271/29401.

3. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 квітня 2017 року про надання статусу учасника бойових дій разом з доданими до неї документами у строки та в порядку, визначеному чинним законодавством, з урахуванням висновку суду у даній адміністративній справі.

5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко