Справа № 804/3698/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2018 року Справа № 804/3698/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Арбітражний керуючий ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -
У травні 2018 року позивач звернулася до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просила:
- визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.05.2018 року №801163п/п81 про відмову у проведенні їй перерахунку пенсії;
- зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії їй з урахуванням страхового стажу за період роботи з 01.02.2013 року по 19.06.2015 року у КП ЖЕП №19 ДМР, який складає 02 роки 04 місяці 19 днів, і нарахованої їй за цей період заробітну плату у розмірі 100 424,80 грн., в десятиденний строк з моменту набуття рішенням законної сили.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 10.09.2011 року одержує пенсію за віком, призначену ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Після призначення пенсії вона продовжувала працювати у Комунальному підприємстві «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради, з якого була звільнена у зв'язку із скороченням штату 19.06.2015 р. Її загальний страховий стаж складає понад 41 рік.
Позивач також зазначила, що вона неодноразово зверталась до органів Пенсійного фонду України, останній раз - 03.05.2018 р., щодо перерахунку пенсії за весь період, протягом якого вона продовжувала працювати після виходу на пенсію. Проте, у проведенні перерахунку пенсії відповідачем було відмовлено. Як зазначено у розпорядженні від 05.05.2018 р. №801163п/п81 відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в перерахунку пенсії по стажу та заробітку, згідно заяви від 03.05.2018 р. вх.№1362 та наданим документам відмовити». Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 29 травня 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні за статтею 263 КАС України. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
До суду відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з питань сплати внесків КП «Житлово-експлуатаційне підприємство за період з 01.07.2012 року по теперішній час необхідно звертатися до ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача на час подання заяв, щодо перерахунку пенсії, після призначення пенсії з 01.09.2011 року складав менше 24 місяців, перерахунок не проводився. Період роботи позивача в КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» за який не сплачено внески не може бути зараховано до страхового стажу призначення або перерахунку пенсії до стовідсоткового погашення боргу за період несплати внесків.
Звертаючись за перерахунком пенсії позивач надавала копію трудової книжки, згідно якої працює з 01.02.2004 року по дату звернення за перерахунком в КЖЕП №19, але за даними персоніфікованого обліку сплата страхових внесків зазначеним підприємством відсутня (сплачено по 31.01.2013 р.). Враховуючи вимоги законодавства, за результатами останнього перерахунку пенсії загальний страховий стаж позивачу було враховано на підставі індивідуальних даних про застраховану особу - по 31.01.2013 року. Відповідно до вищевикладеного право на перерахунок пенсії по стажу і заробітній платі згідно статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у позивача відсутнє, а тому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
До теперішнього часу від третьої особи будь-яких пояснень на позовну заяву не надійшло. Конверт з ухвалою суду від 29 травня 2018 року та копією позову з додатками надісланий третій особі повернувся на адресу суду.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача з 11.09.2011 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», працює.
Судом також встановлено, що пенсія позивачу розрахована із заробітної плати за період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року, з 01.02.2004 року по 18.11.2005 року, з 01.12.2005 року по 31.08.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.08.2011 року (відповідно до періодів страхового стажу) при загальному страховому стажі 39 років 03 місяці 18 днів, зарахованому по 31.08.2011 року.
Позивач неодноразово зверталася до пенсійного фонду, щодо перерахунку пенсії за весь період, протягом якого вона продовжувала працювати після виходу на пенсію.
Судом також встановлено, згідно розпорядження № 801163 п/в 81 від 05.05.2018 р. позивачу в перерахунку пенсії по стажу та заробітку, згідно її заяви від 03.05.2018 року вх.№1362 та наданими документами було відмовлено, в звязку із проведенням масового перерахунку з 01.04.2018 р., згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058 ч.4 ст.42. Загальний стаж позивача починаючи з 01.01.2014 р. зарахований по сплаті страхових внесків.
Позивач повязує порушення своїх прав з діями відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії їй з урахуванням страхового стажу за період роботи з 01.02.2013 року по 19.06.2015 року у КП ЖЕП №19 ДМР.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно з ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
За змістом ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчисляється територіальним органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Позивач продовжувала працювати у КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради, з якого була звільнена у звязку із скороченням штату 19 червня 2015 року.
Так, у період з 01.02.2013 року по 19.06.2015 року позивач працювала в КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №19», що підтверджується записом у її трудовій книжці за № 17. Відповідно, у даний період часу позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, що підтверджується довідками про доходи. Доказів зворотного відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.
Позивач після призначення пенсії в період з 10 вересня 2011 року по 19 червня 2015 року працювала на посаді паспортиста КП «ЖЕП №19» ДМР.
КП «ЖЕП №19» протягом цього періоду проводило нарахування та виплату заробітної плати позивачу, з відповідним утриманням податків та внесків до Пенсійного фонду, але поточні платежі, як з'ясувалось, сплачувало не в повному обсязі. За даними індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_3 (Форма ОК-5 додається) страхові внески з лютого 2013 року по червень 2015 року КП «ЖЕП №19» ДМР до Пенсійного фонду України не сплачені.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Крім того, ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначено, що саме Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, повязані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Позивач в позові зазначила, що з 17 червня 2015 року КП «ЖЕП №19» ДМР знаходиться в стані припинення за судовим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 р. у справі №904/479/15 про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Ліквідатором КП «ЖЕП №19» ДМР призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2. позивачу ліквідатором видана довідка про наявність заборгованості по заробітній платі та іншим виплатам.
Таким чином, внаслідок невиконання КП «ЖЕП №19» ДМР обов'язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві з 01 лютого 2013 року по 19 червня 2015 року
Суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання обовязків підприємства по сплаті страхових внесків. Не зарахування відповідачем періоду роботи позивача в КП «ЖЕП №19» ДМР з 01.02.2013 року по 01.06.2015 року до страхового стажу позбавляє її права отримувати пенсію.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом та право на їх отримання гарантовано законом.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Сама по собі наявність заборгованості у платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не може обмежувати прав позивача (як працівника), а отже не може впливати на визначення його страхового стажу з урахуванням того, що з його заробітної плати страхові внески таким платником були фактично утриманні.
Суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні періоду роботи позивача до його пільгового стажу, а також не перерахунку пенсії, з врахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.02.2013 року по 01.06.2015 року в КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В силу ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В силу ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе адміністративний позов задовольнити лише частково, визнавши протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням страхового стажу за період роботи з 01.02.2013 року по 19.06.2015 року в КП «ЖЄП №19» ДМР та зобовязавши відповідача провести перерахунок їй пенсії з урахуванням страхового стажу за вказаний період роботи на даному підприємстві. Так як, позивачем не вірно обраний матеріально-правовий спосіб захисту порушеного права, а саме визнання незаконним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.05.2018 року №801163п/п81 про відмову у проведенні їй перерахунку пенсії, оскільки спірне розпорядження відповідача не є рішенням в розумінні ст.4 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 263 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу за період роботи з 01.02.2013 року по 19.06.2015 року в Комунальному підприємстві «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу за період роботи з 01.02.2013 року по 19.06.2015 року в Комунальному підприємстві «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради.
У задоволенні решти позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя ОСОБА_4