Справа № 804/3360/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2018 року Справа № 804/3360/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому з 19 березня 2018 року пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням ч.2 ст.40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком;
- зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 19 березня 2018 року відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням заробітної плати (доходу) для призначення пенсії, яка визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв'язку з досягненням пенсійного віку 60 років, 19 березня 2018 року він звернувся до Павлоградського об'єднаного УПФ України в Дніпропетровській області із заявою, встановленого пенсійним фондом зразка, щодо призначення йому пенсії за віком відповідно до сг.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-1V із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як встановлено ч.2 ст.40 цього Закону. Проте листом відповідача №97/3.22/13 від 26.03.2018 р. йому відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з посиланням на те, що йому вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Ухвалою суду від 11 травня 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні за статтею 263 КАС України. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що пенсія позивачу в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування призначається не вперше, а тому підстав для застосування положень, які регулюють первинне призначення пенсій - немає. Отже, враховуючи той факт, що позивач, починаючи з 2005 року став учасником правовідносин у сфері пенсійного страхування шляхом отримання пенсії за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком в розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підстав для здійснення позивачу первинного призначення пенсії у 2018 році за нормами ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 із застосування показника середньої заробітної пати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні року, що передують року звернення немає. На підставі вищенаведеного, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач з 15 березня 2005 року перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримую пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року.
У зв'язку з досягненням позивачем пенсійного віку, 19 березня 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про перехід на іншій вид пенсійного забезпечення - на пенсію за віком.
Листом №97/3.22/13 від 26 березня 2018 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як встановлено ч.2 ст.40 цього Закону з посиланням на те, що йому вже була призначена пенсія.
Оцінюючи спірні правовідносини, суд виходить із наступного.
Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону. Положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Частиною 3 ст.45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-VІ.
Відповідно до ст.10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, і зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.
Отже, положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права особи на пенсію, тоді як умови виплати цієї пенсії регулюються нормами Закону № 1058-VІ.
Відтак, пенсія позивачу не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передували року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, оскільки статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 березня 2018 по справі № 336/368/16-а (2-а/336/59/16), від 03 квітня 2018 року по справі № 753/8128/16-а.
Суд зазначає, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З 15 березня 2005 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка обчислена відповідно до норм та в порядку передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи вище викладене, відсутні підстави щодо зобов'язання відповідача призначати пенсію за віком з 04.01.2018 року відповідно до ст.26 Закону України "«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 із застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, оскільки пенсія за віком позивачу призначена із зменшенням пенсійного віку за шкідливі умови праці з 15.03.2005 року.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В силу ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.