Справа № 804/2072/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2018 рокусправа № 804/2072/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання Троянов А.С., за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року у справі №804/2072/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2О.) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного додаткового збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний повний рік стажу понад установлений для цього мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за №796-ХІІ;

- зобов'язати нарахувати та виплатити починаючи з 01.03.2015 року по 01.03.2018 року щомісячну доплату до пенсії за кожний повний рік стажу понад 20 років, шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 85% заробітку відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за №796-ХІІ;

- зобов'язати відповідача при розрахунку пенсії з 01.04.2018 року здійснювати позивачу доплату до пенсії за кожний повний рік стажу понад 20 років, шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 85% заробітку відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за №796-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено в перерахунки призначеної позивачу пенсії з обрахування від 20 років стажу та її збільшення на 1 процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж роботи відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за №796-ХІІ.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячного додаткового збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік стажу понад установлений для цього мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за №796-ХІІ, яка викладена в листі від 26.02.2018 року №А-03/02.35-21. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 починаючи з 01.03.2018 року щомісячну доплату до пенсії за кожний повний рік стажу понад 20 років, шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 85% заробітку відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за №796-ХІІ. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивачем пропущено строк звернення з адміністративним позовом. Крім того, ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що призначення і виплата пенсій громадянам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а статтею 28 останнього не передбачені пільги при розрахунку понаднормативного стажу для учасників ліквідації наслідків на ЧАЕС.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який є правонаступником Пятихатського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та отримує пенсію як ліквідатор аварії на ЧАЕС 2 категорії з 22 вересня 2012 року.

13 лютого 2018 року, вважаючи, що йому не вірно обраховано пенсію, позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про нарахування та виплату щомісячної доплати за понаднормовий стаж роботи відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 18-19).

Листом від 26 лютого 2018 року №А-03/02.35-21 відповідачем надано відповідь, якою відмовлено у здійснені нарахування та виплаті щомісячної доплати за понаднормовий стаж роботи, оскільки з введенням в дію Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зміни не вносились, а статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачені пільги при розрахунку понаднормативного стажу для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 14-15).

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобовязуючи відповідача здійснити нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії за кожний повний рік стажу понад 20 років, шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 85% заробітку відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року за №796-ХІІ починаючи з 01.03.2018 року, суд виходив з того, що особам, яким призначена пенсія з урахуванням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік. Разом з тим, право на перерахунок та виплату пенсії реалізується особою на підставі власного волевиявлення шляхом подання до органу Пенсійного фонду України відповідної заяви, в даному випадку, така заява подана позивачем 13.02.2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Статтею 28 Закону №1058 визначено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку.

Аналіз норм права, якими врегульовано спірні правовідносини свідчить про те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія з урахуванням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік.

З матеріалів справи вбачається, що при загальному стажі роботи позивача 30 років 02 місяці 04 дні, обчисленому по 31.08.2012 року, в тому числі за Списком №1 (ліквідація аварії на ЧАЕС) - 01 місяць 03 дні (коефіцієнт страхового стажу - 0,30167) та середньомісячному заробітку 2689,14 грн. за період роботи з 01.08.1988 року по 31.07.1993 року та з 01.07.2000 року по 31.08.2012 року (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,71436 x 3764,40 - середня заробітна плата за 2016 рік) розмір пенсії складає: основний розмір пенсії - 811,23 грн. (0,71436 х 3764,40) х 0,30167; доплата до прожиткового мінімуму загального розміру пенсії за віком - 440,26грн.; додаткова пенсія потерпілим внаслідок ЧК 2 категорії - 170,82 грн. Всього: 1422,31 грн. (а.с.14 зворот. бік).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії, виходячи з мінімального страхового стажу 20 років з наступним збільшенням на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, що тягне проведення перерахунку пенсії особи.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки ОСОБА_2 звернувся з заявою від 13.02.2018 року, яка надійшла до відповідача засобами поштового звязку лише 15.02.2018 року, то перерахунок пенсії позивачу має бути проведений з 01 березня 2018 року.

При цьому, доводи відповідача щодо застосування судом шестимісячного строку звернення до суду є необґрунтованими, оскільки предметом позову в даній справі є перерахунок пенсії, яка має регулярний характер виплати, у звязку з чим можливе порушення права позивача в даній справі є триваючим. Отже, позивач звернувся до суду з позовом про відновлення свого права, порушення якого відповідач припустився у різний час.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову і доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно зясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року у справі №804/2072/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 24 липня 2018 року, в повному обсязі постанова складена 03 серпня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 24 липня 2018 року та відповідно до частини 3 статті 272, статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

ОСОБА_5 ОСОБА_1

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_6