Справа № 182/5757/17
Суддя: Тихомиров І. В.
Дата ухвалення: 2018-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/5757/17
Провадження № 2-а/0182/41/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.08.2018 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Тихомиров І.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити недоплачену щорічну грошову допомогу до 05 травня -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду із позовом до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він має статус учасника бойових дій, відповідно до положень ст. ст. 12,13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються серед іншого такі пільги - щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, у 2017р. він отримав таку допомогу у розмірі 1200 грн., але з урахуванням вимог законодавства розмір допомоги до 5 травня у 2017р. повинен становити 6235 грн., сума недоплаченої йому грошової допомоги становить 5035 грн., він вважає такі дії відповідача щодо несплати йому, як учаснику бойових дій, допомоги до 5 травня у повному обсязі протиправною та такою що порушує його права та інтереси, тому просив суд визнати такі дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому недоплачену щорічну грошовому допомогу до 05 травня за 2017р. відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідач, у письмовому відзиві, заперечує проти задоволення позову, просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову в повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

ОСОБА_1 має статус ветеран війни - учасник бойових дій та має право на пільги, які встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. (а.с. 9)

В квітні місяці 2017 р. позивачем була отримана щорічна разова грошова допомога до 05 травня відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами. (а.с. 10) та не заперечувались особами, які беруть участь у розгляді справи під час її розгляду.

З наданого суду листа відповідача від 29.09.2017 р. за вих. № Р-359 вбачається, що позивачу грошова допомога до 5 травня у 2017р. виплачена у розмірі визначеному відповідно до вимог чинного законодавства, а саме 1200 грн., (а.с.8 ), і саме вона обумовила звернення позивача до суду з даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі врегульовано положеннями Конституції України та Законів України Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції законів чинній на момент виникнення спірних відносин між сторонами у даній справі.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема частино 5 цієї статті, передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Але статтею 26 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» визначено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017 р. «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій у таких розмірах: - учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, а також дітям, які народились у зазначених місцях примусового тримання їх батьків - у розмірі 1200 грн.

Таким чином, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 05 травня у квітні 2017 року, розмір зазначеної допомоги визначався Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» та постановою Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017 р «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в редакції цих нормативно-правових актів з урахуванням принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

При цьому слід зазначити, що на час розгляду та вирішення судом справи зазначені норми Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України, не визнані.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 р. зазначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього ж суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи та враховуючи наведені норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, які виникли між сторонами у справі з приводу визначення у 2017р. розміру разової щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача, на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги у розмірі 1200 грн., були правомірними, оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги у розмірі, визначеному ст.ст. 12,13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викликана не протиправними діями відповідача, а прийняттям законодавцем нового закону, яким установлено, що положення, зокрема, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що свідчить про те, що у даному випадку відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, діяв у межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для визнання таких дій (бездіяльності) відповідача протиправними.

Отже, суд вважає, що відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, під час здійснення виплати такої допомоги позивачу у справі та визначені її розміру за 2017р. діяв відповідно до вимог чинного законодавства і такі дії відповідача є правомірними. Тому, суд приходить до думки про можливість відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Вирішив:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Держави.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 07.08.2018 р.

Суддя: І. В. Тихомиров