Справа № 825/1429/18
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1429/18 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Петрика І.Й.

суддів Собківа Я.М., Беспалова О.О.

при секретарі Кузьміній Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року

у справі № 825/1429/18

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Військової частини НОМЕР_1 в особливий період військова частина польова пошта НОМЕР_2

про визнання права на отримання грошової компенсації визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и в:
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року закрито провадження у справі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду позивач,- ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала є помилковою та просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши в режимі відеоконференції суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року закрито провадження у справі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особливий період військова частина польова пошта НОМЕР_2 про визнання права на отримання грошової компенсації визнання дій протиправними.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції посилався на п. 1 ч. 1 ст. 238 КАСУ, оскільки даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими доводами суду першої інстанції, оскільки вони повністю узгоджуються з вимогами закону.

Відповідно до з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) завданням адміністративного судочинства захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.4 КАСУ визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, ст.5 КАСУ визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Частиною 2 цієї статті вказано, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так, частиною 1 ст.19 Цивільно-процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають зокрема, з цивільних, правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Проаналізувавши статті ст.19 ЦПК України та ст.19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Щодо вирішення даної справи в порядку цивільного судочинства колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 р. у справі №825/462/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Так, у дані постанові розглядались вимоги позивача щодо штучного створеної заборгованості юридичної особи перед фізичною особою протиправними, зобов`язання командування В/ч НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) відшкодувати ОСОБА_1 кошти, витрачені за його власний рахунок в сумі 6199,79 грн та стягнення з В/ч НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10 мінімальних заробітних плат громадян.

З огляду на те, що однією з вимог позивача є отримання грошової компенсації за надані позивачем послуги, зазначений спір є спором про право цивільне, попри те, що однією із сторін у ньому виступає особа публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами як цивільного, так і адміністративного права. Крім того, такий спосіб захисту порушеного права, як визнання права особи на грошові кошти, є неналежним способом захисту та не відповідає нормі ст.5 КАСУ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, колегія суддів, беручи до уваги, що спірні правовідносини не відносяться до юрисдикції адміністративного суду, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку що суд першої інстанції ухвалив законне, обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Суддя - доповідач Петрик І.Й.

Судді Собків Я.М.

Беспалов О.О.