Справа № 804/4301/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року Справа № 804/4301/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відповідача-1: Ніціональної поліції України, Відповідача-2: Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, про визнання протиправним наказу №2431 від 29.05.2018р., зобов'язання утриматися від вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2018р. ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Відповідача-1: Національної поліції України, Відповідача-2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та просить:

- визнати дії Національної поліції України протиправними та зобовязання утриматися від відправлення ОСОБА_3, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Пятихатського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області на необґрунтоване стажування в ГУНП Донецької області з 06.06.2018р. по 06.09.2018р. та зобовязати утриматися від направлення ОСОБА_3 від проходження необґрунтованого стажування в майбутньому;

- визнати протиправним наказ Головного управлення Національної поліції в Дніпропетровській області №2431 від 29.05.2018р. «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій та Луганській областях», в частині відправлення ОСОБА_3, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Пятихатського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області на необґрунтоване стажування в ГУНП Донецької області з 06.06.2018р. по 06.09.2018р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 13.03.2017р. його призначено на посаду оперуповноваженого СКП Пятихатського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області та присвоєно спеціальне звання - старший сержант поліції, на даний час він працює на вказаній посаді в поліції. У період з 19.03.2018р. по 31.03.2018р. він пройшов підвищення кваліфікації за професійною програмою працівників карного розшуку про що йому було видане відповідне свідоцтво. На виконання листа Національної поліції України №1053/01/12-2018 від 26.01.2018р. щодо направлення поліцейських на стажування до Донецької та Луганської областей, вимог Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС від 24.12.2015р. №1625 (далі Положення №1625) згідно наказу ГУНП в Дніпропетровській області №2431 від 29.05.2018р. позивача було направлено для проходження стажування до ГУНП в Донецькій області з 06.06.2018р. по 06.09.2018р. з табельною вогнепальною зброєю. З даним наказом позивач був ознайомлений 02.06.2018р. Позивач вважає дії Національної поліції щодо направлення його на необґрунтоване стажування протиправними, просить зобовязати Відповідача-1 (Національну поліцію України) утриматися від направлення його на стажування у майбутньому та визнати і протиправним вищенаведений наказ в частині направлення його для проходження стажування до ГУНП в Донецькій області посилаючись на те, що відповідно до ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію», Положення №1625 стажування проходять працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просування по службі; працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України; інші працівники поліції при призначенні на нову посаду. Проте, як зазначає позивач, він не є особою, яку вперше призначено на посаду керівного складу Національної поліції України, не зарахований до кадрового резерву, а тому вважає, що його безпідставно було включено до оспорюваного наказу щодо направлення для проходження стажування в ГУНП в Донецькій області. Окрім того, позивач вказує і на те, що ним у період з 20.03.2017р. по 18.07.2017р. були закінчені курси первинної професійної підготовки, про що йому було видано відповідну довідку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Відповідача-1 (Національної поліції України) у судовому засіданні проти позову заперечував, у відзиві на позов просив відмовити повністю у задоволенні позову позивачеві посилаючись на те, що заявлений позивачем позов до Відповідача-1 є необґрунтованим, оскільки позивач у позові не зазначає, які дії Національної поліції України він просить визнати протиправними з урахуванням того, що позивач службу у Національній поліції України не проходить, всі повноваження щодо проходження служби поліцейськими, у тому числі і відрядження на стажування віднесені до компетенції безпосередньо начальника ГУНП, а тому вважає, що вказані позовні вимоги заявлені не до неналежного відповідача, оскільки Відповідачем-1 жодних дій, повязаних із направленням позивача для проходження стажування в ГУНП в Донецькій області не вчинялося, а лист Національної поліції України №1053/01/12-2018р. від 26.01.2018р. не є нормативно-правовим актом, не містить жодних правових норм, які зачіпають права та обовязки позивача, вказаний лист носить лише рекомендаційний характер. За викладеного, представник відповідача-1 вважає, що направлення осіб на стажування входить до сфери повноважень відповідного керівника поліції, а тому позовні вимоги позивача в цій частині до Національної поліції України заявлені до не належного відповідача. Що стосується позовних вимог позивача про зобовязання утриматися від направлення позивача на необґрунтоване стажування, то представник Відповідача-1 вказує на те, що задоволення позовних вимог у цій частині буде втручанням з боку суду у дискреційні повноваження Національної поліції України та суд не може підміняти інший орган державної влади або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органів поліції.

Представник Відповідача-2 (ГУНП в Дніпропетровській області) у судовому засіданні проти позову заперечував, в усних поясненнях та у відзиві на позов просив у задоволенні даного адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що позивача вперше прийнято на службу в поліцію за результатами конкурсу з 13.03.2017р. та призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Пятихатського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, присвоєне спеціальне звання «старший сержант поліції». На виконання листа Національної поліції України №1053/01/12-2018 від 26.01.2018р. щодо направлення поліцейських на стажування до Донецької та Луганської областей, вимог Положення №1625, згідно наказу ГУНП в Дніпропетровській області №2431 від 29.05.2018р. позивача було направлено для проходження стажування до ГУНП в Донецькій області з 06.06.2018р. по 06.09.2018р. При цьому, представник відповідача-2 вважає, що проходження професійної підготовки та проходження стажування не є тотожними видами післядипломної освіти, та не можуть заміняти один одного. За розділом ІХ Положення №1625 встановлено, що стажування проходять працівники поліції, зокрема, які призначені на нову посаду. Таке стажування проводиться за місцем служби або в інших органах і підрозділах поліції; особи, які проходять стажування зобовязані своєчасно прибути до місця стажування, сумлінно та у відповідні строки виконувати зазначені в плані заходи. За викладеного, представник Відповідача-2 вважає, що проходження первинної підготовки поліцейським відрізняється за своєю метою від проходження стажування та враховуючи, що позивач був вперше прийнятий на службу в поліцію як переможець конкурсу, а також те, що посада оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Пятихатського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП є новою посадою, відповідно до пп.3 п.2 розділу ІХ Положення №1625 позивач підлягав направленню для проходження стажування. Окрім того, представник Відповідача-2 щодо визнання протиправним оспорюваного наказу в частині направлення позивача на стажування, зазначає, що із вказаним наказом позивач був ознайомлений 02.06.2018р., проте у період з 02.06.2018р. по 06.06.2018р. з рапортами та заявами щодо причин неможливості відправлення на стажування до ГУНП не звертався, а лише 13.06.2018р. подав рапорт про неможливість вибуття на стажування з підстав не надання ним своєї згоди на проходження стажування у Донецькій та Луганській областях. Проте, ні норми Закону України «Про Національну поліцію», ні Положення №1625 не містять такої підстави для відмови у виконанні наказу як відсутність чи наявність згоди поліцейського. Також, представник Відповідача-2 звертає увагу суду і на те, що позивач не виконав наказ №2431 від 29.05.2018р., на стажування не вибув, примусового відправлення на стажування норми оспорюваного наказу не містять, а тому вважає, що права, свободи та інтереси позивача вказаним наказом не порушуються.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у даній справі.

13.03.2017р. ОСОБА_3 було вперше прийнято на службу в поліцію за результатами конкурсу та призначено оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Пятихатського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, присвоєне спеціальне звання «старший сержант поліції», що підтверджується витягом із наказу №92 о/с та відомостями з копії трудової книжки позивача (а.с.14-15,38,59).

У період з 20 березня по 18 липня 2017р. позивач пройшов первинну професійну підготовку у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, що підтверджується копією довідки за реєстраційним №88 від 18.07.2017р. (а.с.13).

А у період з 19.03.2018р. по 31.03.2018р. позивач пройшов підвищення кваліфікації за професійною програмою працівників карного розшуку про що свідчить копія свідоцтва за реєстраційним номером ДП 08571466/003100-18 від 31.03.2018р. (а.с.12).

На виконання листа Національної поліції України №1053/01/12-2018р. від 26.01.2018р. щодо організації проведення стажування поліцейських у системі Національної поліції України, відповідно до вимог Положення №1625, 29.05.2018р. ГУНП в Дніпропетровській області було прийнято наказ №2431 «Про направлення поліцейських ГУНП для проходження стажування до ГУНП в Донецькій та Луганській областях» за змістом якого, зокрема, позивача, було направлено для проходження стажування до ГУНП в Донецькій області з 06.06.2018р. по 06.09.2018р. з табельною вогнепальною зброєю, що підтверджується копією наведеного листа та змістом копії відповідного наказу (а.с.11,39-40,57-58,62).

13.06.2018р. позивачем було подано рапорт, у якому останній повідомив про те, що він не вибув на стажування до Донецької області відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області №2431 від 29.05.2018р. у звязку із не наданням його згоди на проходження стажування в Донецькій або Луганській областях, що підтверджується копією такого рапорту (а.с.46, 61).

Позивач просить визнати протиправними дії Національної поліції України щодо направлення його для проходження стажування в Донецькій області, зобовязати Національну поліції України утриматися від направлення його на таке необґрунтоване стажування у майбутньому та визнати протиправним наказ ГУНП в Дніпропетровській області №2431 від 29.05.2018р. в частині направлення позивача для проходження стажування в Донецькій області посилаючись на те, що його безпідставно включено до вказаного наказу, оскільки він не є особою, яка вперше призначена на посаду керівного складу Національної поліції України, не зарахований до кадрового резерву, а тому вважає, що не було підстав включення його до оспорюваного наказу для проходження стажування в ГУНП в Донецькій області згідно до ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію» та приписів розділу ІХ Положення №1625. Окрім того, зазначає, що у період з 20 березня по 18 липня 2017р. ним були закінчені курси первинної професійної підготовки, а у період з 19.03.2018р. по 31.03.2018р. він пройшов підвищення кваліфікації за професійною програмою працівників карного розшуку.

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правовідносини сторін, що виникли у даній справі, регулюються Законом України «Про Національну поліцію» та Положенням про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС від 24.12.2015р. №1625 (далі Положення №1625).

Так, у відповідності до вимог п.1, п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобовязаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва.

За приписами ч.1 ст. 75 вказаного вище Закону, визначено, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України «Про вищу освіту», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з: 1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування.

Порядок та умови організації післядипломної освіти поліцейських визначається Положенням №1625.

Так, відповідно до п.1 розділу ІХ Положення №1625 стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Згідно п.2 розділу ІХ наведеного Положення №1625 встановлено, що стажування проходять:

-працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просування по службі;

-працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

-інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Пунктом 3 розділу ІХ Положення №1625 передбачено, що тривалість та строки стажування встановлюються його ініціатором з урахуванням мети стажування, складності навчання, досвіду практичної роботи працівника поліції за погодженням із навчальним закладом, органом поліції, підприємством, установою, організацією, органом державної влади, органом місцевого самоврядування, у якому здійснюватиметься стажування відповідно до вимог законодавства.

А у відповідності до вимог п.5, п.6, п.7 розділу ІХ Положення №1625 встановлено, що стажування проводиться за місцем служби (роботи) або в інших органах і підрозділах поліції, науково-дослідних установах, підприємствах, установах, організаціях, що належать до сфери управління поліції.

Зміст стажування визначається індивідуальними планами, які розробляються органами, установами, підприємствами, в яких відбуватиметься стажування, за погодженням з його ініціатором.

Організація стажування покладається на керівників структурних підрозділів центрального органу управління поліцією, територіальних (міжрегіональних) органів поліції, науково-дослідних установ, підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління поліції.

Аналізуючи вказані вище норми чинного законодавства у сфері проходження публічної служби поліцейськими, можна дійти висновку про те, що відповідно до наведених вище норм стажування віднесено до одного із видів післядипломної освіти поліцейських, при цьому, встановлено, що саме до повноважень керівників територіальних органів поліції, керівників структурних підрозділів центрального органу управлення поліцією належить організація стажування поліцейських, стажування може проводитися у тому числі у інших органах та підрозділах поліції, зокрема і на території Донецької та Луганської областей, стажування проходять, зокрема, працівники поліції при призначенні на нову посаду.

Як встановлено у ході судового розгляду справи та підтверджується і наявними в матеріалах справи документами, позивач був вперше призначений на посаду за результатами проведеного конкурсу - оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Пятихатського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, вказана посада є новою посадою, що підтверджується витягом із наказу № 92о/с від 13.03.2017р. та довідкою УКЗ № 18/5-3665 від 25.07.2018р. (а.с.38,41).

За викладених обставин, враховуючи те, що позивач був вперше призначений на посаду поліцейського, яка є новою посадою, що підтверджено вищенаведеними доказами та не спростовано позивачем будь-якими іншими доказами, суд приходить до висновку, що позивач підлягав направленню на стажування згідно до наказу №2431 від 29.05.2018р. у відповідності до вимог розділу ІХ Положення №1625.

Таким чином, оспорюваний наказ ГУНП в Дніпропетровській області №2431 від 29.05.2018р. в частині направлення позивача для проходження стажування в Донецькій області є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію», розділу ІХ Положенню №1625, у звязку з чим у адміністративного суду відсутні підстави для визнання його протиправним.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Національної поліції України з приводу направлення позивача для проходження стажування в ГУНП в Донецькій області, то у цій частині позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з того, що як встановлено в судовому засіданні та не спростовано позивачем будь-якими доказами, Національною поліцією України не вчинялося будь-яких дій по направленню саме позивача для проходження стажування в ГУНП в Донецькій області, оскільки судом встановлено, що повноваження щодо направлення поліцейських для проходження стажування віднесені до керівників територіальних органів поліції, у даному випадку, до повноважень ГУНП в Дніпропетровській області шляхом прийняття оспорюваного наказу згідно до вимог п.7 розділу ІХ Положення №1625.

При цьому, судом не може бути прийнято до уваги та покладено в основу даного судового рішення посилання позивача на те, що оспорюваний наказ був прийнятий на виконання листа Національної поліції України №1053/01/12-2018р. від 26.01.2018р. щодо організації проведення стажування поліцейських у системі Національної поліції України, оскільки вказаний лист не містить будь-яких приписів, обовязкових для виконання позивачем, як видно зі змісту вказаного листа, він адресований начальникам територіальних органів поліції, носить рекомендаційний характер щодо організації проведення стажування, а тому вказаний лист не є актом індивідуальної дії, який породжує права і обовязки саме у позивача (а.с.67).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що вказані вище позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони заявлені до Національної поліції України як до неналежного відповідача, який не вчиняв жодних дій, які порушують права, свободи та інтереси позивача.

Також слід зазначити, що не можуть бути і задоволені позовні вимоги позивача про зобовязання Національну поліцію України утриматися від відправлення позивача на необґрунтоване стажування в ГУНП в Донецькій області у період з 06.06.2018р. по 06.09.2018р. та у майбутньому, оскільки судом не встановлені протиправність дій Відповідача-1 щодо відправлення позивача на стажування в ГУНП в Донецькій області, а тому у задоволенні вказаних позовних вимог позивачеві також слід відмовити.

При цьому, слід зазначити, що наведені вище позовні вимоги направлені на захист прав та обовязків позивача на майбутнє, що не відповідає вимогам ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки за вказаною статтею підлягають судового захисту лише порушені субєктом владних повноважень права та обовязки позивача.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 ст.77 вказаного Кодексу, на позивача покладено обовязок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Так, позивачем не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про протиправність дій Національної поліції України щодо відправлення позивача на стажування в ГУНП в Донецькій області з 06.06.2018р. по 06.09.2018р. та свідчили б про протиправність оспорюваного наказу №2431 від 29.05.2018р. в частині направлення позивача для проходження стажування з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, які регулюють спірні відносини.

Судом критично надається оцінка доводам позивача з приводу того, що він безпідставно був включений до наказу №2431 від 29.05.2018р. для проходження стажування, так як він не є особою, яка вперше призначена на посаду керівного складу Національної поліції України, не зарахований до кадрового резерву для просування по службі, оскільки позивач призначений був на нову посаду, а, відповідно, підлягав стажуванню як поліцейський, який призначений на нову посаду відповідно до вимог абз. 3 п.2 розділу ІХ Положення №1625.

Необґрунтованим є і посилання позивача на те, що він пройшов підвищення кваліфікації за професійно програмою працівників карного розшуку та ним були закінчені курси первинної професійної підготовки, як на підставу для визнання протиправним оспорюваного наказу в частині направлення його для проходження стажування в ГУНП в Донецькій області, оскільки вказані обставини не є взаємовиключними та не звільняють позивача як поліцейського, який прийняв присягу та зобовязаний виконувати накази керівництва, від проходження стажування у відповідності до вимог ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію» та розділу ІХ Положення №1625.

Також судом не можуть бути взяті до уваги і твердження позивача про те, що він подав рапорт стосовно того, що він не надав згоди на проходження на стажування в ГУНП в Донецькій області згідно наказу №2431 від 29.05.2018р., оскільки ні норми Закону України «Про Національну поліцію», ні норми розділу ІХ Положення №1625 не містять посилань на необхідність отримання від поліцейського згоди у разі направлення його на стажування до іншого органу поліції.

В той же час, представником Відповідачів-1, 2 у ході судового розгляду справи було надано достатньо доказів на наведено підстав, які свідчать про обґрунтованість прийняття оспорюваного наказу в частині направлення позивача для проходження стажування в ГУНП в Донецькій області у період з 06.06.2018р. по 06.09.2018р. з урахуванням вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття Відповідачем-2 (ГУНП в Дніпропетровській області) оспорюваного наказу №2431 від 29.05.2018р. в частині направлення позивача для проходження стажування з 06.06.2018р. по 06.09.2018р. згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті вищевказаного наказу Відповідач 2 діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому підстави для визнання протиправним вказаного вище наказу у наведеній частині у адміністративного суду відсутні.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача до Відповідача-1 (Національної поліції України) щодо визнання протиправними дій з приводу відправлення позивача для проходження стажування до ГУНП в Донецькій області з 06.06.2018р. по 06.09.2018р. та зобовязання Відповідача-1 утриматися від такого направлення позивача на стажування у вказаний період та у майбутньому, з огляду на те, що судом встановлено, що вищевказані дії Національною поліцією України стосовно позивача не вчинялись, оскільки повноваження щодо організації стажування поліцейських покладено на територіальні органи поліції у відповідності до розділу ІХ Положення №1625, а отже, наведені позовні вимоги позивача у вказаній частині є необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на субєкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача субєкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Відповідача-1: Національної поліції України, Відповідача-2: Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, про визнання протиправним наказу №2431 від 29.05.2018р., зобов'язання утриматися від вчинення дій - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 07.08.2018р.

Суддя ОСОБА_1