Справа № 520/16004/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 р.м. ОдесаСправа № 520/16004/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Васильків О.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі рядового ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним дій та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі рядового ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу 26.11.2017 року за адресою: пл. Старосінна, 19, м. Одеса; скасувати постанову інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі рядового ОСОБА_3 від 26.11.2017 року Серії БР №036961 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки інспектора поліції про порушення позивачем правил дорожнього руху не відповідають дійсності, не підтверджені належними доказами та не враховують всіх обставин для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення, а розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся не у відповідності до чинності законодавства. Зазначене свідчить про неправомірність дій інспектора і не відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, що є безумовною підставою для його скасування.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, постановою інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі рядового ОСОБА_3 від 26.11.2017 року Серії БР №036961 застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020 грн. (а.с. 7).

Згідно вказаної постанови, 26.11.2017 року о 05:46 годині позивач здійснив стоянку транспортного засобу ЗАЗ 110557, номерний знак НОМЕР_1, в м. Одесі, пл. Старосінна, 19, на місці, призначеному для паркування інвалідів, що позначено дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п.п. 8.5.1 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виявлене адміністративне правопорушення належним чином зафіксоване відповідачем, фактично не спростовується позивачем, а накладення адміністративного стягнення відбулось у відповідності до вимог Закону, підстави для скасування постанови інспектора поліції відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Так, відповідно до п. 8.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із п.п. 8.5.1 п. 8.5 Правил від 10.10.2001 року №1306 дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Водночас, розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак Розпізнавальний знак «Інвалід» «Водій з інвалідністю».

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи і підтверджується фото фіксацією на місці, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції під час патрулювання здійснення позивачем стоянки транспортного засобу у місці для транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Разом з цим, зазначені обставини не заперечуються і позивачем у позові.

Фактично єдиною підставою для визнання неправомірними дій інспектора та скасування оскаржуваної постанови позивач зазначає порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до необєктивного розгляду справи, позбавлення позивача скористатись своїми правами щодо надання пояснень, доказів тощо.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про дотримання порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, згідно із ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених, зокрема, ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила щодо відсутності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, колегія суддів вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

За таких обставин, складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці його вчинення відбулось із повним дотриманням вищенаведених правових норм.

Разом з цим, аналіз наведених норм показав, що розгляд такої справи носить спрощений порядок і не передбачає її відкладення, відтермінування тощо.

Отже, під час розгляду такої справи на особу, яка притягується до відповідальності, також покладається обовязок щодо поновного та всебічного забезпечення цього провадження, в тому числі невідкладеного предявлення документів, необхідних для вирішення питання справи, забезпечення участі свого представника тощо.

Таким чином, оскільки позивач допустив порушення правил дорожнього руху, ці порушенням фактично не спростовані позивачем, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача були всі обставини для притягнення водія до відповідальності, накладення штрафу, у звязку із чим підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Доводи апелянта про те, що до виявленого правопорушення призвели незалежні від позивача обставини, що призвело до вимушеної зупинки, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на те, що як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення так і під час розгляду справи в суді першої інстанції таких пояснень позивач не наводив.

З огляду на те, що суд першої інстанції вірно застосував норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1