Справа № 820/3669/18
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 липня 2018 р. № 820/3669/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рубан. В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Ломага А.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (61129, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14, ) про визнання незаконним та скасування розрахунку плати за проїзд дорогами загального користування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Укртрансбезпеки у Донецькій області, у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати Розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, складеного до Акту № 0004683 від 19.04.2018 року;

- стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Ухвалою від 03.07.2018р. змінено первісного відповідача ОСОБА_3 Укртрансбезпеки у Донецькій області на належного відповідача ОСОБА_4 службу України з безпеки на транспорті.

Позивач, обґрунтовує позовні вимоги тим, що ОСОБА_3 Укртрансбезпеки у Донецькій області складено акт № 0004683 від 19.04.2018 р. та розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, які були направлені листом від 27.04.2018 року № 1001/22-18 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1, в якому вимагається внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 231,84 євро. Позивач вважає, що акт та розрахунок є незаконними та такими, що порушують права позивача, оскільки транспортні засоби на яких здійснювалось дане перевезення вона здає в оренду та не була перевізником.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні та відзиві проти позову заперечував проти задоволення позовних вимог, вказав, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач законно, у межах наданих повноважень, провів рейдову перевірку, результати якої оформлено шляхом складення акту перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а також актом, довідкою та розрахунком плати за проїзд великовагових, та (або) великогабаритних транспортних засобів.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки "MAN" моделі "24,460", реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом марки "KRONE" моделі "AZW18", реєстраційний номер НОМЕР_3.

Начальником Служби автомобільних доріг у Донецькій області, першим заступником начальника ГУСБУ у Донецькій та Луганській областях - начальником 2-го ОСОБА_3, Начальником ГУНП України в Донецькій області та начальником ОСОБА_3 Укртрансбезпеки у Донецькій області погоджено графік проведення роботи пересувного пункту вагового та габаритного контролю в Донецькій області на квітень 2018 року.

Відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті № 352 від 11.04.2018 р., графіку проведення рейдових перевірок ОСОБА_3 Укртрансбезпеки у Донецькій області за період з 16.04.2018 р. по 22.04.2018 р., направлення на перевірку від 16.04.2018 року № 009647 направлено працівників ОСОБА_3 Укртрансбезпеки у Донецькій області для проведення рейдової перевірки транспортних засобів на а/д М-03 "Київ-Харків-Довжанський" 673 км + 100 м, з 16.04.2018 року до 20.04.2018 року.

19.04.2018 року працівниками ОСОБА_3 Укртрансбезпеки в Донецькій області на а/д М-03 "Київ-Харків-Довжанський" 673 км. + 100 м, зупинено транспортний засіб марки "MAN" моделі "24,460", реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом марки "KRONE" моделі "AZW18", реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1 на праві власності для проведення габаритно-вагового контролю на пересувних автомобільних вагах та перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами проведеної перевірки старшим державним інспектором Укртрансбезпеки Холодовським В.С. та оператором вагового комплексу ОСОБА_5П. складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт № 0004683 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 19.04.2018 року та розрахунок плати за проїзд від 19.04.2018 року на суму 231,84 євро.

Відповідно до акту, транспортний засіб марки "MAN" моделі "24,460", реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом марки "KRONE" моделі "AZW18", реєстраційний номер НОМЕР_3 рухався за маршрутом с. Торецьке-м.Вовчанськ Донецька область (56 км). Повна маса, тонн: нормативно допустима 40 000, фактична - 54400 кг. Відстані між осями, 4,8, 1,35, 4,35, 4,95 метрів. Осьові навантаження, тонн: нормативно допустиме 11 т, фактичне 9150 кг, нормативно допустиме 16 т, фактичне 20 250 кг.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (надалі по тексту - Закон №3353-XII) до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV (надалі по тексту - Закон №2862-IV) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (надалі по тексту - Правила дорожнього руху), маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі по тексту - Порядок №879).

Пунктом 1 Порядку №879, визначено, що цей Порядок механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до пп.2 п.2 Порядку №879 визначено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до п.16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати (п.18 Порядку №879).

Відповідно до п. 21 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Абзацом 3 п. 31-1 Постанови Кабінету міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" встановлено, що перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Згідно п.41 Порядку габаритно-вагового контролю, дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Відповідно до п. 27 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Необхідно зазначити, що вищезазначені фінансові санкції були застосовані до позивача, як до фізичної особи, що ніби то здійснювала перевезення 19.04.2018 року на вказаному автомобілі, однак вищевказаний автомобіль марки "MAN" моделі "24,460", реєстраційний номер НОМЕР_2 позивачем переданий в оренду ТОВ "ГРОС ПРОФІТ" терміном на п'ять років, що підтверджується нотаріально посвідченим договором оренди транспортного засобу серії НАІ № 782675 від 01.06.2016 р.

Крім того, факт перебування в оренді вищевказаного майна, що належить позивачу на прав власності, підтверджується платіжними дорученнями № 1908 від 13.07.2018 року, № 1910 від 13.07.2018 року, № 1909 від 13.07.2018 року, № 1692 від 02.03.2018 року, № 1696 від 02.03.2018 року, № 1693 від 02.03.2018 року, № 1884 від 27.06.018 року, № 1883 від 27.06.2018 року, № 1887 від 27.06.2018 року, № 1905 від 09.07.2018 року, № 1812 від 03.05.2018 року, № 1811 від 03.05.2018 року, № 1760 від 29.03.2018 року, № 1761 від 29.03.2018 року, № 1764 від 29.03.2018 року, № 1596 від 24.01.2018 року № 1605 від 24.01.2018 року № 1595 від 24.01.2018 року про сплату ТОВ "ГРОС ПРОФІТ" коштів за оренду транспортного засобу згідно договору від 01.06.2016 року, а тому, виходячи з наведеного, позивач не є перевізником.

Абзацом 18 ч. 1 ст. 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно пункту 28 Порядку габаритно-вагового контролю, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 31-1 Порядку габаритно-вагового контролю встановлено, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що плата за проїзд автомобільними дорогами справляється виключно з перевізника.

Таким чином, позивач 19.04.2018 року не здійснював перевезення вантажу автомобілем марки "MAN" моделі "24,460", реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом марки "KRONE" моделі "AZW18", реєстраційний номер НОМЕР_3, тобто не був перевізником в розумінні абз. 18 ч. 1 ст. 1 Закону № 2344-III, що виключає можливість накладення на нього штрафу за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Зважаючи, що плата за проїзд великовагового транспортного засобу повинна вноситися перевізником, а в ході розгляду справи не підтверджено належними доказами обставин щодо того, що саме позивач є перевізником, суд дійшов висновку про визнання незаконним та скасування розрахунку плати за проїзд дорогами загального користування, складеного до Акту № 0004683 від 19.04.2018 року .

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (61129, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14, ) про визнання незаконним та скасування розрахунку плати за проїзд дорогами загального користування - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати Розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, складеного до Акту № 0004683 від 19.04.2018 року.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (61129, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.08.2018 року.

Суддя Рубан В.В.