Справа № 373/124/16-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

31 липня 2018 року

справа №373/124/16-а

адміністративне провадження №К/9901/13286/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2016 року у складі судді Колодко Л.В. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року у складі колегії суддів Бистрик Г.М., Межевича М.В., Сорочка Є.О. у справі №373/124/16-а за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної фіскальної служби, заступника начальника Київської митниці Державної фіскальної служби Проскуріна Олексія Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

У С Т А Н О В И В

У січні 2016 року ОСОБА_1 (далі - декларант, позивач у справі) звернувся до суду з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), заступника начальника Київської митниці Державної фіскальної служби Проскуріна О.В., в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Київської митниці Державної фіскальної служби Проскуріна О.В. у справі про порушення митних правил №0748/125120105/15 від 14 січня 2016 року, передбачених частиною другою статті 481 Митного кодексу України та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.

В обгрунтування позову зазначає, що в нього були поважні причини перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України, зокрема перебування його у відрядженні закордоном, однак вказана обставина не була врахована відповідачем при винесенні спірного рішення, що призвело до необгрунтованого притягнення його до адміністративної відповідалльності.

12 березня 2016 року постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року, позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Київської митниці Державної фіскальної служби України Проскуріна О.В. в справі про порушення митних правил №0748/125120105/15 від 14 січня 2016 року.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідачем при винесенні спірного рішення безпідставно не взято до уваги поважних причин, через які було порушено строки тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України, у зв'язку з чим порушення таких строків відбулось з незалежних від позивача причин.

У травні 2016 року митним органом подана касаційна скарга на судові рішення судів попередніх інстанцій, 12 травня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України (суддя Мороз Л.Л.) відкрито касаційне провадження, витребувано справу №373/124/16-а з Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

31 січня 2018 року справу №373/124/16-а передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року).

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме положень статей 69, 71 Кодексу адміністративного судочинства, статей 247, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статті 531 Митного кодексу України, просить судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Наводить доводи, викладені раніше у запереченнях на позов та в апеляційній скарзі. Скаржник обґрунтовує, що судами попередніх інстанцій не враховано, що декларант достеменно знав про майбутнє відрядження ще до спливу передбачених статтею 481 Митного кодексу України строків, однак не вчинив дій, спрямованих на вчасне вивезення товару за межі митної території України чи на поміщення його в інший митний режим.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

2 червня 2015 року до Митного поста «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці Державної фіскальної служби, позивачем як директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімекс Альянс Україна» з метою здійснення митного оформлення в режимі «тимчасове ввезення» товару «багатообертової тари - контейнерів (сосудів Дюара)» типу ХС47/11-10, об'ємом 47 л, які були у використанні, загальною кількістю 10 штук» подано до митного оформлення митну декларацію та товаросупровідні документи, лист від 1 червня 2015 року. Згідно зазначеного листа позивач взяв на себе письмове зобов'язання заявити задекларований товар в митний режим «імпорт» або вивезти цей товар за межі митної території України у строк до 1 грудня 2015 року.

Позивачем здійснено митне оформлення у митному режимі «реекспорт» частини товару, а саме: у кількості чотири штуки за МД №125120105/2015/315396 типу «ЕК 11 АА» від 30 липня 2015 року та у кількості одна штука за МД №125120105/2015/322074 типу «ЕК 11 АА» від 21 жовтня 2015 року.

У зв'язку з перебуванням позивача у відрядженні в Канаді з 22 листопада 2015 року по 09 грудня 2015 року (підтверджено матеріалами справи), 11 грудня 2015 року ним подано до митного оформлення митну декларацію типу «ЕК 11 АА» на решту контейнерів у кількості п'ять штук.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 481 Митного кодексу України за те, що він, як керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімекс Альянс Україна», перевищив строк тимчасового ввезення товару - багатообертова тара: контейнери (сосуди Дюара) типу ХС47/11-10, 10 штук, об'ємом 47 л, які були у використанні, на митну територію України більше ніж на три доби, але не більше, ніж на десять діб.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що перевищення встановлених статтею 481 Митного кодексу України строків відбулось з незалежних від позивача причин.

З такими висновками погоджується Суд.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення належить з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дана норма корелює з положеннями частини першої статті 489 Митного кодексу України.

За змістом частини другої статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відповідно до частини першої статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

З урахуванням наведеного, з огляду на необхідність об'єктивного з'ясування обставин кожної справи та виявлення причин і умов, через які вчинено правопорушеня, безпідставне неврахування митним органом обставин перебування позивача за кордоном в якості виправдовувальної чи, принаймні, пом'якшуючої, обставини свідчить про недотримання відповідачем вимог статей 486, 489 Митного кодексу України.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій висновувалися з дослідження складу митного правопорушення з урахуванням усіх обставин справи, а не лише з факту наявності повноважень митного органу на здійснення контрольних функцій при митному оформленні товарів.

Судами надано оцінку доводам відповідача про те, що позивач, незважаючи на перебуванння у відряджені, повинен був вчинити дії, спрямовані на дотримання передбачених статтею 481 Митного кодексу України строків або на поміщення товару в режим імпорту.

Суд вважає, що висновок судів щодо повноти дослідження складу митного правопорушення, об'єктивних причин та умов його вчинення доводить безпідставність прийняття митним органом спірного рішення.

Суд касаційної інстанції, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Обгрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.

Суд визнає, що судами попередніх інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга митного органу залишається без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року у справі №373/124/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер