Справа № 2а-2113/09/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2011-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 липня 2011 року № 2а-2113/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.;

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача -ОСОБА_1,

представника відповідача -Пільгуна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва про визнання недійсними податкові повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва про визнання недійсними податкові повідомлення-рішення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржувані податкові повідомлення -рішення прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, що підтверджується висновком судової-бухгалтерської експертизи проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повiдомлення-рiшення Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва вiд 20 липня 2007 року № /0 про податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в суму 77 474,55 грн. та від 20 липня 2007 року № /0 про податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 220 049, 00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що оскаржувані рішення є обґрунтованими та прийнятими без порушення чинного законодавства на підставі перевірки, яка свідчить про порушення позивачем положень Законів України «Про прибутковий податок з громадян», «Про податок з доходів фізичних осіб», "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондам".

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що з 13.06.07 р. по 04.07.07 р. Державною податковою інспекцією у Святошинському районі м. Києва проведено перевірку дотримання вимог законодавства про оподаткування суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_3 за період з 02.03.06 р. по 31.03.07 р. за результатами якої складено акт № 230/17-40/НОМЕР_1 від 09.07.07 р.

В ході перевірки встановлено порушення статті 13 розділу 4 Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»(із змінами та доповненнями), п.п. «а», п. 19.1 ст. 19 Закону України від 22.05.2003 року № 889-ІУ «Про податок з доходів фізичних осіб»(із змінами та доповненнями) неналежно вела облік доходів та витрат, а саме: книга обліку доходів та витрат ведеться за не встановленою формою; завищення валового доходу в 2006 році на 650 115, 50 грн., в зв'язку зарахуванням до валового доходу вартості відпущеного товару, але не оплаченого; заниження валового доходу за І квартал 2007 року на 449 308, 50 грн., в зв'язку з не зарахуванням сум коштів, які надійшли на розрахунковий рахунок від реалізованого товару; завищення валових витрат за І квартал 2007 року на 67 188, 49 грн., що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 77 474, 55 грн.; п.17.ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (із змінами та доповненнями) в період перевірки (3.06.2007р.-04.07.2007р.) до ДПІ У Святошинському районі м. Києва були подані 25.06.2007р. уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість; пп.7.3.1. п.7.3. ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" занижено податкові зобов'язання в сумі 10218,00 грн., а саме за січень 2007 р. на 2804,00грн. за лютий 2007 р. на 6824,00 за березень 2007 р. на 587,00 грн.; пп. 7.4.1.п.7.4. ст.. 7. Закону України «Про податок на додану вартість»(із змінами і доповненнями), а саме завищення податкового кредиту у відповідних періодах в розмірі 136 371,00грн., а саме: грудень 2006 р. на 19 500,00 грн., січень 20078 р. на 33 897,00 грн., лютий 2007 г. на 19 656,00 грн., березень 2007 р. на 63318,00 грн.; пп. 7.7.1. п.7.7. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»занижено податкові зобов'язання по податку на додану вартість, які підлягають сплаті до бюджету в сумі 146 586,00 грн., в тому числі за грудень 2006 року на 19 500,00 грн., за січень 2007 р. на суму 367 701,00 грн., за лютий 260480,00 грн., за березень 2007 р. на 63 905,00 грн.

На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією у Святошинському районі м. Києва прийнято податкові повідомлення -рішення №/0 від 20.07.07 р. сума податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість якого становить за основним платежем - 146586,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -73463, 00 грн. та №/0 від 20.07.07 р. сума податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб якого становить за основним платежем - 77474,55 грн.

22 червня 2009 року ухвалою суду для встановлення обставин щодо правомірності (неправомірності) висновку податкового органу щодо заниження суб'єктом підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 сум податкових зобов'язань, згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями призначено судово-бухгалтерську експертизу.

Відповідно до Висновку №6224/6225 судової-бухгалтерської експертизи проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз суду надані відповіді на поставлені запитання. Так, по питанню: «чи підтверджується документально висновки ДПІ про заниження податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб в сумі 77 474,55 грн. та з податку на додану вартість в сумі 146 586,00 грн. основного платежу?»надана відповідь, що встановлене за висновками ДПІ заниження ФОП ОСОБА_3 податкових зобов'язань з податку фізичних осіб документально підтверджується в сумі 28 512,39 грн., заниження податку на додану вартість в сумі 90 640,70 грн. (146 586,00 грн. -55 945,30 грн.) основного платежу документально не підтверджується, за винятком суми податку на додану вартість в розмірі 55 945,30 грн. за податковими накладними по яким не видається можливим надати висновок. По питанню: «чи були враховані податковим органом при проведенні документальної перевірки, результати якої відображені в Акті від 09.07.2007 року № 230/17-40/НОМЕР_1 витрати СПД ОСОБА_3, пов'язані з собівартістю товару, придбаного та оплаченого нею у попередньому періоді: з 02 березня 2006 року до 31 грудня 2006 року та реалізованого у наступному періоді: з 01 січня 2007 року до 31 березня 2007 року?»надана відповідь, що таке питання не відноситься до завдань судово-бухгалтерської експертизи. По питанню: «чи є заниження об'єкту оподаткування податком з доходів фізичних осіб у звітності суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 у періоді з 02 березня 2006 року до 31 березня 2007 року на суму 516 496, 99 грн.?»надана відповідь, що заниження об'єкту оподаткування податком з доходів фізичних осіб у звітності суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 у період з 02 березня 2006 року по 31 березня 2007 року підтверджується документально на суму 87 993, 56 грн. По питанню: «чи відповідає сума податкових зобов'язань, що зазначена у Деклараціях з ПДВ за період з 02 березня 2006 року до 31 березня 2007 року (1 розділ Декларації з ПДВ -Податкові зобов'язання), сумі ПДВ, яка згідно з чинним податковим законодавством України повинна була б бути нарахована СПД ОСОБА_3 за операціями продажу товарів покупцям у цьому періоді?»надана відповідь, що сума податкових зобов'язань, що зазначена у деклараціях з ПДВ ФОП ОСОБА_4 за період з 02 березня 2006 року по 31 березня 2007 року (1 розділ Декларації з ПДВ -Податкові зобов'язання) підтверджується нормативно та документально. По питанню: «чи відповідає сума податкового кредиту, що зазначена у Деклараціях з ПДВ за період з 02 березня 2006 року до 31 березня 2007 року (2 розділ Декларації з ПДВ -Податковий кредит), сумі, яка зазначена у податкових накладних, отриманих СПД ОСОБА_3 від постачальників за операціями придбання товарів у цьому періоді?»надана відповідь, що сума податкового кредиту, яка зазначена у деклараціях з ПДВ ФОП ОСОБА_3 за період з 02 березня 2006 року до 31 березня 2007 року (2 розділ Декларації з ПДВ -Податковий кредит) підтверджується нормативно та документально за винятком суми податку в розмірі 55 945,30 грн. за податковими накладними по яким не видається за можливе надати висновок.

Отже, при проведенні судово-бухгалтерської експертизи встановлено, що нормативно та документально підтверджується, що податок з доходу ФОП ОСОБА_3, який підлягає перерахуванню до бюджету у періоді з 02.03.06 р. по 31.03.07 р., занижено на суму 28512,39 грн. (за актом перевірки встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 77 474,55 грн., різниця становить 48 962,16 грн.), а тому суд вважає, що податкове повідомлення -рішення № /0 від 20.07.07 р. підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до акту перевірки та пояснень представника відповідача вбачається, що підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення № /0 від 20.07.07 р. стало те, що ОСОБА_3 на підставі господарсько-правових угод придбала у ПП «Стілакс», ТОВ РА «Пектораль», ТОВ «Нібіру»товари (послуги), що підтверджується податковими накладними, суму сплаченого податку на додану вартість позивачем включено до складу податкового кредиту. Однак податкові накладні складені в порушення вимог чинного законодавства, оскільки у ПП «Стілакс», ТОВ РА «Пектораль»анульовані свідоцтва платників податку на додану вартість, а податкові накладні ТОВ «Нібіру»складені невірно.

Відповідно до пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) -актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість»передбачає порядок обчислення і сплати податку. Відповідно до п.п. 7.2.3 п. 7.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 та п.п. 7.4.1 п. 7.4 зазначеної статті податкова накладна є єдиною підставою для визначення сум податкового кредиту, оскільки тільки цей документ підтверджує одну з подій, що її здійснено покупцем: чи то оплату покупцем товару чи отримання товару від продавця, що є підставою для виникнення податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Згідно з п.п. 7.2.4 п. 7.2 вказаної статті право на нарахування податку на додану вартість а складання податкових накладних надається особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону, відповідно до якої особи, що підпадають під визначення платників податку згідно із статтею 2 Закону України «Про ПДВ», зобов'язані зареєструватися як платники податку на додану вартість.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 №186/97-ВР, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є достовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірним.

За ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»первинний документ визначається як документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Частинами 1-3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З вищевикладеного вбачається, що первинні документи, які фіксують певні факти, можуть бути визнані недійсними лише в разі спростування фактичного здійснення господарських операцій. Первинні документи мають складатись під час здійснення господарської операції і відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Також представник відповідача не надав до суду доказів виключення підприємств з державного реєстру, що не позбавляє їх правового значення укладати угоди та видавати податкові накладні.

Крім того, податковим органом не надано жодних доказів обізнаності позивача, щодо анулювання свідоцтв платника податку на додану вартість.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що ДПІ у Святошинському районі міста Києва не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому адміністративний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 20.07.07 р. та № /0 від 20.07.07 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 14.07.11 р.