Справа № 803/2782/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року

м. Київ

справа №803/2782/13-а

касаційне провадження №К/9901/4895/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.01.2014 (суддя Ковальчук В.Д.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 (головуючий суддя - Гінда О.М., судді: Качмар В.Я., Ніколін В.В.) у справі № 803/2782/13-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Ягодинської митниці Міндоходів про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області та Ягодинської митниці Міндоходів, в якому просила визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.07.2013 № 205070000/2013/00097, а також стягнути з Державного бюджету України на її користь надмірно сплачені митні платежі в сумі 61142,08 грн.

Волинський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.01.2014 позовні вимоги в частині стягнення з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надмірно сплачених митних платежів у сумі 61142,08 грн. залишив без розгляду.

Постановою від 23.01.2014 Волинський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю. Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.07.2013 № 205070000/2013/00097.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03.02.2015 залишив постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.01.2014 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Ягодинська митниця Міндоходів оскаржила їх в касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач-2 просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.01.2014, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог Ягодинська митниця Міндоходів посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: статті 49, пункту 2 частини другої статті 52, частини другої статті 58, пунктів 6, 7 частини десятої статті 58 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 9, 11, 69, 70, 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

Зокрема, зазначає, що дії посадової особи митного органу є правомірними, а оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийнята у повній відповідності до норм митного законодавства України.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.01.2013 між позивачем та фірмою «Vion Sales West BV» (Нідерланди) укладено контракт № 1/2013/NL, відповідно до умов якого Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 імпортувала на територію України обрізь м'ясну, співвідношення пісної та жирової тканини 70/30 (тримінг), знежиловану, без шкіри, вагою нетто 20042 кг. за ціною 1,55 євро/кг. на загальну суму 31065,10 євро.

При здійсненні митного оформлення товару декларантом подано до Ягодинської митниці Міндоходів контракт від 03.01.2013 № 1/2013/NL, рахунок-фактуру (інвойс) від 05.07.2013 № 5447679, вантажну митну декларацію від 09.07.2013 № 205070000/2013/036917, декларацію митної вартості від 09.07.2013 № 205070000/2013, міжнародну товаротранспортну накладну (СМR) від 05.07.2013 № 423255, сертифікат про походження товару від 05.07.2013 № S7831, ветеринарне свідоцтво від 08.07.2013 ВРД-00 № 373412, сертифікат якості від 05.07.2013, контракт на перевезення товару від 17.01.2013 № 7/2013/РL, довідку про транспортні витрати від 08.07.2013, лист від 08.07.2013 № 251 про нестрахування товару, інші документи, вказані в графі 44 вантажної митної декларації.

Декларацією про визначення митної вартості товару позивач визначила митну вартість продукції за основним методом - за ціною контракту.

09.07.2013 відповідачем-2 відмовлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.07.2013 № 205070000/2013/00097 у зв'язку з невідповідністю заповнення граф 12, 45 вантажної митної декларації вимогам статті 53 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та рішення про визначення митної вартості від 21.05.2013 № 205000006/2013/000038/1.

При цьому окремого рішення про коригування митної вартості, яка визначена позивачем у декларації митної вартості від 09.07.2013 № 205070000/2013 та в графах 12, 45 вантажної митної декларації від 09.07.2013 № 205070000/2013/036917, Ягодинською митницею Міндоходів не приймалось, а використано рішення про коригування митної вартості від 21.05.2013 № 205000006/2013/000038/1, прийняте щодо іншої вантажної митної декларації від 21.05.2013 № 205070000/2013/027935.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьмортранс» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрос-Нова», про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

У справі, що розглядається, суди встановили, що позивачем надано митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, ці документи не містять розбіжностей та вказують, що їх дані піддаються обчисленню.

В графу «Для відміток митниці» декларації митної вартості від 09.07.2013 № 205070000/2013 інспектором органу доходів і зборів не внесено жодного запису, у тому числі щодо необхідності надання декларантом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Також, у даному випадку окремого рішення про коригування митної вартості відповідачем-2 не приймалось, процедура консультацій із декларантом щодо вибору для застосування методу визначення митної вартості товару не проводилась.

За таких обставин, висновок судових інстанцій про те, що Ягодинська митниця Міндоходів під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів і митного оформлення діяла в спосіб, який не відповідає вимогам Митного кодексу України, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Посилання скаржника на обґрунтування своєї позиції на необхідність визначення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 суми з урахуванням прийнятого за попередньою імпортною операцією рішення про коригування митної вартості товарів від 21.05.2013 № 205000006/2013/000038/1, суд не може визнати об'єктивним, оскільки, враховуючи індивідуальний характер кожної партії товарів, що підлягає митному оформленню, митні органи позбавлені права використовувати раніше прийняте рішення про коригування митної вартості до нової (іншої) партії товарів, позаяк будь-яких винятків з процедури, передбаченої частиною третьою статті 54, статтею 55 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не обумовлено.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Ягодинської митниці Міндоходів без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.01.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 у справі № 803/2782/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

Р.Ф. Ханова