Справа № 826/12544/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Бездоля Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно - будівельної інспекції України, третя особа: Броварська районна Державна адміністрація Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся у суд із позовом до Державної архітектурно - будівельної інспекції України, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення «Про скасування паспорту прив'язки тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності в адміністративних межах Богданівської міської ради Броварського району Київської області від 19.06.2015 року №17.

В обгрунтування вимог позову посилається на те, що скасовуючи Паспорт прив'язки, відповідач не зазначив, в чому саме полягає порушення позивачем Порядку розміщення тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності. Також, вказує на те, що спірним рішенням Паспорт прив'язки скасовано, у той час як відповідно до Закону такий можливо лише анулювати.

Рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення умотивовано тим, що із змісту позовної заяви та наданих пояснень позивач не заперечує фактів порушення та встановлених перевіркою обставин, та не наводить обґрунтованих доводів щодо порушення чи недотримання відповідачем порядку здійснення державного архітектурно - будівельного нагляду. Також, місцевий суд дійшов до висновку, що «скасування», а не «анулювання» Паспорта прив'язки не призвело до винесення неправильного по суті рішення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тими ж доводами, що і позовна заява. Окрім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки долученим до матеріалів справи судовим рішенням з приводу даних правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що Департаментом дозвільних процедур ДАБІ проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження відділом містобудування та архітектури Броварської РДА містобудівної діяльності, а саме надання паспортів прив'язки тимчасових споруд та містобудівних умов та обмежень земельної ділянки: за період 2015, 2016 та І квартал 2017 року біля Північного кладовища (в адміністративних межах села Богданівка, Броварського району, Київської області).

За наслідками перевірки складено акт дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05 липня 2017 року, яким установлено порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме: додатку 1 до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства від 21.10.2011 року № 244 (далі Порядок №244) та пунктів 1.12, 2.5, 2.6, 2.11, 2.14,п.2.17, п.2.23,п.2.27 Порядку №244, п.5.4 ДБН В.2.2-23:2009.

Цього ж дня, відповідачем прийнято рішення 33/304/868 «Про скасування паспорта прив'язки тимчасової споруди від 19.06.2015 року №17», з посиланням на те, що вказаний паспорт прийнято з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, а саме пунктів 2.17, 2.23 та додатку 1 Порядку №244.

Уважаючи вказане рішення протиправним, позивач, як власник земельної ділянки, на якій розміщена тимчасова споруда, звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 28 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону "Про благоустрій населених пунктів".

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, в тому числі і отримання паспорта прив'язки тимчасових споруд та умови анулювання дії паспорту прив'язки тимчасових споруд, визначено Порядком № 244, який є спеціальним нормативним актом, що регулює спірні правовідносини.

Так, відповідно до п. 1.4 Порядку №244 паспорт прив'язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території.

Згідно п. 2.1 Порядку №244 підставою для розміщення ТС є паспорт прив'язки ТС (додаток 1).

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС (п.2.2, п. 2.3 Порядку №244).

До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П. І. Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

За п.п. 2.5, 2.6 Порядку №244 про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності намірів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС.

Для оформлення паспорта прив'язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив'язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС (додаток 1); ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб'єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат (додаток 1); схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб'єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів України"; технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж. Зазначені документи замовником отримуються самостійно.

Відповідно до п. 2.11 Порядку №244 паспорт прив'язки включає: схему розміщення ТС, виконану на топографо-геодезичній основі у масштабі 1:500, а також схему благоустрою прилеглої території; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС); технічні умови щодо інженерного забезпечення ТС, отримані замовником у балансоутримувача відповідних мереж; реквізити замовника (найменування, П. І. Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

Паспорт прив'язки ТС не надається за умов: подання неповного пакета документів, визначених пунктом 2.6 цього Порядку; подання недостовірних відомостей, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку. Ненадання паспорта прив'язки з інших підстав не допускається (п. 2.14 Порядку №2440.

Строк дії паспорта прив'язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень (п. 2.17 Порядку №244).

Згідно п.2.23 після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив'язки.

За приписами п. 2.27 Порядку №244 дія паспорта прив'язки ТС анулюється за таких умов: недотримання вимог паспорта прив'язки при її встановленні; невстановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив'язки; надання недостовірних відомостей у документах, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку. Під час підготовки паспорту прив'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.31,31 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 19.08.2015 року №698 Головний інспектор будівельного нагляду перевіряє виконання об'єктом нагляду припису шляхом проведення позапланової перевірки.

Якщо рішення об'єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень.

Про скасування або зупинення дії рішення об'єкта нагляду головним інспектором будівельного нагляду приймається рішення за формою згідно з додатком 6, яке надсилається об'єкту нагляду протягом трьох робочих днів з дати його прийняття рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення.

Інформація про скасування або зупинення дії рішення об'єкта нагляду оприлюднюється на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

Так, як вказувалося вище, відповіно до акту перевірки за наслідками проведеної перевірки відповідачем виявлено порушення додатку 1 до Порядку № 244 та пунктів 1.12, 2.5, 2.6, 2.11, 2.14,п.2.17, п.2.23,п.2.27 Порядку №244, п.5.4 ДБН В.2.2-23:2009.

Зокрема, у акті зазначено, що «В графі "Паспорт прив'язки виданий" ППТС №17 вказаний орган, який надав даний паспорт, що є порушенням додатку 1 Порядку №244, так як в даній графі зазначається керівник (заступник керівника) органу з питань містобудування та архітектури. На кресленні схеми розміщення тимчасової споруди М 1:500 ППТС №17 не вказано місця підключення інженерних мереж та відсутня дана інформація в експлікації, що є порушенням форми схеми розміщення тимчасової споруди відповідно до додатку 1 Порядку №244. На схемі розміщення тимчасової споруди М 1:500 ППТС №17 вказана площа земельної ділянки - 1531,0 м , в той час як за документами на землекористування площа земельної ділянки - 4129 м", що є не відповідністю інформації, яка повинна зазначатися у відповідній графі, та є порушенням додатку 1 Порядку №244. В заяві ОСОБА_4 від 16.06.2015 на оформлення ППТС №17 не зазначено ескізи фасадів тимчасової споруди у кольорі М 1:50, схему благоустрою прилеглої території, ТУ (за наявності), проте в пакеті документів ППТС №7 наявні схема розміщення тимчасової споруди в М 1:500, фасади 1, 2, 3, 4 в М 1:50 та план благоустрою території в М 1:500».

При цьому, у спірному рішенні відповідачем зазначено, що паспорт прийнято з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, а саме пунктів 2.17 (строк дії паспорта прив'язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень), 2.23 (після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив'язки) та додатку 1 Порядку №244.

Однак, як убачається із матеріалів справи, 24 червня 2015 року позивачем на виконання п. 2.23 Порядку 244 подано міській раді заяву, у якій зазначено, що він на підставі паспорту прив'язки розмістив споруду (МАФ) та починає підприємницьку діяльність.

При цьому, ані в оскаржуваному рішенні, ані в запереченнях на позовну заяву відповідачем не зазначено конкретні підстави, передбачені п. 2.27 Порядку №244, для анулювання Паспорта прив'язки та вимоги чинного законодавства, які на думку відповідача порушені при отриманні цього документа.

Висновок в акті перевірки, який не відображений у спірному рішенні, що на схемі розміщення тимчасової споруди паспорта вказана площа земельної ділянки - 1531,0 м кв., у той час як за документами на землекористування площа земельної ділянки - 4129 м.кв., що є невідповідністю інформації та порушенням додатку 1 до Порядку, колегія суддів уважає необґрунтованим. Позаяк, на схемі тимчасової споруди вказана площа ділянки, на якій безпосередньо розміщено споруду, у той час як у власності позивача перебуває земельна ділянка загальною площею 4129 м.кв., тобто інформація у відповідній графі відповідає достовірній інформації.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявна постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року у справі №361/10061/16, згідно якої Паспорт прив'язки видано ОСОБА_4 відповідно до вимог Порядку №244.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що місцевим судом помилково прийнято до уваги доводи відповідача, викладені в запереченнях на позовну заяву стосовно того, що позивач використовує земельну ділянку не за цільовим призначеннями, позаяк вказані обставини мають бути підтверджені належними доказами, як то рішенням про притягнення позивача до відповідальності згідно ст. 211 Земельного кодексу, ст. 53 Кодексу про адміністративні правопорушення.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що після одержання Паспорта прив'язки від 19.06.2015 року позивачем були проведені відповідні роботи та встановлено тимчасову споруду.

Колегія суддів також ураховує рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії» від 24 червня 2003 року, за правовою позицією якого: «особа-суб'єкт приватного права, не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки».

З урахуванням вищенаведених обставин, виходячи з наведеної в попередньому абзаці правової позиції Європейського суду з прав людини, колегія суддів дійшла до висновку оскаржуване рішення відповідача прийняте з порушенням принципу «пропорційності», без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача по цій справі, оскільки відповідні органи виконавчої влади, або місцевого самоврядування, мали виправити свої помилки до реалізації позивачем набутих ним внаслідок отримання відповідного дозволу (Паспорту прив'язки) прав на встановлення тимчасової споруди, та до понесення позивачем відповідних витрат для встановлення тимчасової споруди.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що мотивувальна частина кожного рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права і у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права й обов'язки сторін у спірних правовідносинах, на відповідні статті КАС та інші норми процесуального права, керуючись якими суд встановив обставини справи, права й обов'язки сторін; в мотивувальній частині рішення можуть також використовуватися посилання на рішення Конституційного Суду, відповідні рішення Верховного Суду, а також посилання на рішення Європейського суду з прав людини; проте саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією (п.9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. №7 "Про судове рішення в адміністративній справі").

В пункті 42 рішення "Бендерський проти України" від 15.11.2007р. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (див. рішення "Руїз Торійа проти Іспанії" від 09.12.1994р.). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення "Артіко проти Італії" від 13.05.1980р.). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (cf."Дюлоранс проти Франції", п.34553/97, п.33, від 21.03.2000р.; "Донадзе проти Грузії", n 74644/01, пп.32 et 35, від 07.03.2006р.).

Усупереч вищенаведеному, в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції останній лише процитував норми права, що стосуються доказування, однак не надав правової оцінки та мотивів відхилення доводам позивача, зокрема щодо подання ним відповідної заяви на виконання Порядку №244, не зазначення в оскаржуваному рішенні конкретного положення порядку, яке на думку відповідача було порушено, а також щодо наявності судових рішень у подібних правовідносинах.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, прийнятому з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за неповного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 до Державної архітектурно - будівельної інспекції України, третя особа: Броварська районна Державна адміністрація Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної архітектурно будівельної інспекції України від 05.07.2017 року «Про скасування паспорта прив'язки тимчасової споруди від 19.06.2015 року №17».

Стягнути з Державної архітектурно - будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бул. Лесі України, 26) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (03164, АДРЕСА_1) витрати на оплату судового збору у сумі 1600 грн. (одна тисяча шістсот грн.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя - доповідачЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 30 липня 2018 року.)