Справа № 815/954/18
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2018-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/954/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Станкова О.Ф.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1В.(за довіреністю) ;

від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТРАСТА» до Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування постанови про накладення штрафу №58 від 11.12.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬТРАСТА» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування постанови Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу №58 від 11.12.2017 року, якою на Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬТРАСТА» накладено штраф в розмірі 192000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач провів інспекційне відвідування у ТОВ «АЛЬТРАСТА», за результатами якого складено акт від 24.11.2017 року №15-01-019/0333-0267 та яким начебто встановлено порушення позивачем законодавства про працю, а саме ст.ст.21, 24 КЗпП України щодо укладення трудових договорів з найманими працівниками та повідомлення місцевого органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу. На підставі вказаного акту перевірки відповідачем видано припис №15-01-019/0333-0267 від 24.11.2017 року про усунення порушень, при цьому, не погоджуючись з висновками акту, позивачем подано обґрунтовані заперечення на акт, але ГУ Держпраці в Одеській області не була надана їх належна оцінка і постановою від 11.12.2017 року №58 відповідачем накладено штраф на ТОВ «АЛЬТРАСТА», яка надійшла на адресу позивача 05.02.2018 р. разом із супровідним листом ГУ Держпраці в Одеській області від 31.01.2018 р. № 15/01-33-1045. Ознайомившись зі змістом оскаржуваної постанови, позивач вважає її необґрунтованою, винесеною з порушенням норм чинного законодавства України, такою, що порушує законні права та інтереси ТОВ «АЛЬТРАСТА» і підлягає скасуванню, оскільки в якості обгрунтування оскаржуваної постанови відповідачем зазначено, що «адміністрація ТОВ «Альтраста» допустила до роботи найманих працівників без укладання трудового договору», при цьому, перевіряючі посилаються на договір про надання послуг від 03.11.2017 р., укладений між ТОВ «Альтраста» та громадянином ОСОБА_3 та цитують його положення, а потім зазначають, що відповідно до пояснень гр. ОСОБА_3 він начебто працює на обєкті за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 6 з 02.11.2017 р., режим роботи - з 08 години до 17 години, вихідний день неділя, та зроблено висновок, що гр. ОСОБА_3 підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «АЛЬТРАСТА». Також в оскаржуваній постанові перевіряючі роблять висновок, що «ця робота дублює роботу штатної посади - майстер будівельних та монтажних робіт», а в обґрунтування оскаржуваної постанови перевіряючі посилаються на договір підряду від 01.11.2017 р., укладений між ТОВ «Альтраста» та громадянином ОСОБА_4 та цитують його положення з посиланням на пояснення ОСОБА_5 та зазначають, що відповідно до цих пояснень він працює на будівельному вищевказаному обєкті з жовтня 2017 року. Проте, яке відношення пояснення ОСОБА_5 мають до підрядника ОСОБА_4 та договору підряду від 01.11.2017 р. позивачу не зрозуміло, а загальний висновок перевіряючих, що «праця громадян за вищезазначеними договорами не є юридично самостійною, а здійснюється у межах діяльності Товариства з систематичним виконанням трудових функцій, що підтверджується виконанням робіт у фактично встановлений час», здійснено протиправно без наявних законних на те підстав, оскільки 01 листопада 2017 року між ТОВ «АЛЬТРАСТА» та ОСОБА_4 було укладено Договір підряду, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, виконати та здати малярні роботи на обєкті Замовника, а саме: пофарбувати металеві вироби та конструкції, площею 100 кв.м., строком виконання робіт - з 01 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року. Яким чином за таких умов, перевіряючі дійшли висновку, що підрядні роботи з фарбування 100 кв.м. металевих конструкцій є систематичним виконанням трудових функцій позивач не розуміє, як і не погоджується з викладеним висновком щодо «виконанням робіт у фактично встановлений час». Обєкт ТОВ «АЛЬТРАСТА» за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 6 - є будівельним обєктом з певним встановленим режимом, що обумовлює час, коли будівельний майданчик відкритий і на ньому проводяться будівельні роботи і час, коли він зачинений та охороняється. До того ж, перевіряючі посилаються виключно на пояснення громадянина ОСОБА_5, які не мають відношення до підрядника ОСОБА_4 та договору підряду від 01.11.2017 р. Поряд з цим, позивач вказує, що 03 листопада 2017 року між ТОВ «АЛЬТРАСТА» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, здійснювати контроль за виконанням будівельно-монтажних робіт підрядними організаціями у відповідності до проектної документації, будівельними нормами та правилами, технічними умовами та контроль за зберігання будівельних матеріалів на будівельній ділянці. Стосовно посилань перевіряючих на те, що відповідно до пояснень гр. ОСОБА_3, він начебто працює на обєкті Пестеля, 6 з 02.11.2017 р., хоча договір про надання послуг було укладено 03.11.2017 р. необхідно зазначити, що ОСОБА_3 взагалі не працює у ТОВ «АЛЬТРАСТА», а лише надає послуги за Договором. Посилання перевіряючих на начебто дублювання послуг, які надаються за договором про надання послуг від 03.11.2017 р. та штатної посади ТОВ «АЛЬТРАСТА» є лише припущеннями перевіряючих та посилання на них в обґрунтування оскаржуваної постанови є некоректним. Таким чином, позивач вважає, що правовідносини, які склалися між ТОВ «АЛЬТРАСТА» та громадянами ОСОБА_4 і ОСОБА_3 регулюються цивільно- правовим законодавством і не регулюються трудовим законодавством України, при цьому, позивача не було повідомлено про час та місце розгляду справи, що також вказує на неправомірність оскаржуваної постанови. У звязку з вищевикладеним позивач вважає, що постанова про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами №58 від 11.12.2017 року є незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача надала до суду відзив на адміністративний позов (а.с.199-104 т.1), згідно якого відповідач вважає, що позовна заява є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем, відповідно до вимог чинного законодавства, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, на підставі наказу від 09.11.2017 р. № 1414 та направлення на здійснення інспекційного відвідування від 09.11.2017 р. № 15/01-29-2569, інспектори праці провели інспекційне відвідування позивача, за результатами якого складено акт № 15-01-019/0333 від 24.11.2017 р. та видано припис № 15-01-019/0333-0267 від 24.11.2017 р. Так, актом перевірки встановлено порушення ТОВ «АЛЬТРАСТА» вимог статей 21 та 24 Кодексу законів про працю України щодо укладення трудових договорів з найманими працівниками та повідомлення місцевого органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу; ч.4 ст.115 КЗпП України щодо працівникам Товариства заробітна плата за період щорічної відпустки виплачується не за три дні до її початку - складено припис від 24.11.2017 № 15-01- 019/0333-0267, примірники акту та припису було надіслано Позивачу рекомендованим цінним листом з описом документів 28 листопада 2018 року. В подальшому, 29 листопада 2017 року на адресу Головного управління надійшло «Заперечення на акт перевірки від 24.11.2017 р. № 15-01-019/0333» від 27.11.2017 № 151, на яке Головним управлінням було надано лист-відповідь від 04.12.2017 № 15/01-33-14657 директору ТОВ «АЛЬТРАСТА» ОСОБА_6, а тому право позивача щодо надання зауваження на акт та отримання відповіді з боку Головного управління порушено не було та дії посадових осіб Головного управління щодо проведення інспекційного відвідування та складення акту № 15-01-019/0333 від 24.11.2017 та припису від 24.11.2017 № 15-01-019/0333-0267 є правомірними, вчинені згідно вимог чинного законодавства. Також, 01 грудня 2017 року за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства про працю ТОВ «АЛЬТРАСТА», на підставі акту від 24.11.2017 року №15-01-019/0333 рішенням № 059 від 01.12.2017 першого заступника начальника Головного управління Держпраці в Одеській області ОСОБА_7 було вирішено прийняти до розгляду справу про накладення штрафу ТОВ «АЛЬТРАСТА» та 07 грудня 2017 року представнику ТОВ «АЛЬТРАСТА» ОСОБА_8 телефаксом повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 11 грудня 2017 року о 14:45 годині, із зазначенням, що у разі незявлення, справу буде розглянуто без участі позивача, при цьому, на повідомленні від 04.12.2017 № 067 поставлено підпис представника ТОВ «АЛЬТРАСТА» за довіреністю від 12.05.2017 ОСОБА_8, що засвідчує факт отримання повідомлення Головного управління про виклик ТОВ «АЛЬТРАСТА» на розгляд справи про накладення штрафу. Таким чином, позивач умисно вводить в оману суд та викладає у своєму адміністративному позові недостовірну інформацію щодо не дотримання Головним управлінням норм законодавства. Щодо правомірності прийняття постанови № 58 від 11.12.2017 року, відповідач зауважує, що оскільки актом від 24.11.2017 р. № 15-01-019/0330, щодо порушень ТОВ «АЛЬТРАСТА» (код за ; юридична адреса : 65025, м. Одеса, вул.20-й км Старокиївської дороги) було встановлено порушення законодавства про працю, а саме ч. 3 ст. 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України працівники, та позивач допустив до роботи найманих працівників без укладання трудового договору. Праця громадян за наданими позивачем договорами не є юридично самостійною, а здійснюється у межах діяльності ТОВ «АЛЬТРАСТА» з систематичним виконанням трудових функцій, що підтверджується виконанням робіт у фактично встановлений час, а отже, враховуючи вищезазначене відносно гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_3 допущено факт підміни трудових договорів на договори про надання послуг (цивільно-правові договори), тому відповідач вважає, що останнім правомірно застосовано штрафні санкції до позивача за порушення вимог трудового законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, пояснення свідків, дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що Конвенції Міжнародної організації праці №81, яка ратифікована ЗУ від 08.09.2004 року №1985-IV, Конвенції Міжнародної організації праці №129, ратифікованої ЗУ від 08.09.2004 року №1986-IV, статті 259 Кодексу Законів про працю України, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ №295 від 26.04.2017 року та на підставі листа ГУ ДФС в Одеській області № 9880/9/15-32-13-06-06 від 30.10.2017 року щодо проведення інспекційного відвідування з метою контролю за додержанням законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з найманими працівниками, видано Наказ Головного управління Держпраці в Одеській області від 09.11.2017 р. № 1414 про проведення головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці в Одеській області ОСОБА_9 та головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці в Одеській області ОСОБА_10 у період з 15.11.2017 р. по 24.11.2017 р. (включно) позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування на ТОВ «АЛЬТРАСТА» (), яке зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (будівельний майданчик м. Одеса, вул. Пестеля. 6) (а.с.108 т.1).

На підставі наведеного наказу та направлення на здійснення інспекційного відвідування від 09.11.2017 р. № 1414 та направлення на здійснення інспекційного відвідування від 09.11.2017 р. № 15/01-29-2569 (а.с.109 т.1), інспектори праці провели інспекційне відвідування позивача, за результатами якого складено акт № 15-01-019/0333 від 24.11.2017 р. та видано припис № 15-01-019/0333-0267 від 24.11.2017 р. (а.с.110-120, 124 т.1).

Копію направлення на здійснення інспекційного відвідування отримано уповноваженою особою позивача ОСОБА_11 15.11.2017 року, про що свідчить відповідний запис та підпис в направленні (а.с.109).

Так, вказаним актом перевірки встановлено порушення ТОВ «АЛЬТРАСТА» вимог статті 21 та частини 1 статті 24 Кодексу законів про працю України щодо укладення трудових договорів з найманими працівниками та повідомлення місцевого органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу; ч.4 ст.115 КЗпП України щодо працівникам Товариства заробітна плата за період щорічної відпустки виплачується не за три дні до її початку (а.с.110-120 т.1).

Відповідачем у звязку з встановленими порушеннями видано припис від 24.11.2017 № 15-01- 019/0333-0267 позивачу (а.с.124-124з/б т.1).

Примірники акту та припису було надіслано позивачу рекомендованим цінним листом з описом документів 28 листопада 2018 року (а.с.125) т.1.

В подальшому, 29 листопада 2017 року від позивача на адресу Головного управління надійшли заперечення на акт перевірки від 24.11.2017 р. № 15-01-019/0333 від 27.11.2017 № 151 (а.с.121-122 т.1).

ГУ Держпраці в Одеській області на вказані заперечення надано лист-відповідь від 04.12.2017 № 15/01-33-14657 директору ТОВ «АЛЬТРАСТА» ОСОБА_6 (а.с.123 т.1) про додавання вказаних заперечень до ОСОБА_6 та що такі заперечення є невідємною його частиною.

Так, в ході здійснення інспекційного відвідування на підприємстві відповідачем встановлено порушення законодавства про працю, а саме ст.21 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України, якою передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України працівники, та позивач допустив до роботи найманих працівників без укладання трудового договору. Праця громадян за наданими позивачем договорами не є юридично самостійною, а здійснюється у межах діяльності ТОВ «АЛЬТРАСТА» з систематичним виконанням трудових функцій, що підтверджується виконанням робіт у фактично встановлений час, а отже, фахівцями відповідача зроблено висновок, що громадянин ОСОБА_4, громадянин ОСОБА_3 допущено факт підміни трудових договорів на договори про надання послуг (цивільно-правові договори).

При цьому, як вбачається з акту перевірки, посадовими особами відповідача зазначено ч.1 ст.24 КЗпП України (а.с.116 т.1).

Відповідно до заперечень, наданих до акту перевірки, позивач пояснив, що правовідносини, які склалися між ТОВ «АЛЬТРАСТА» та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 регулюються цивільно-правовим законодавством і не регулюються трудовим законодавством, оскільки 01 листопада 2017 року між ТОВ «АЛЬТРАСТА» та ОСОБА_4 було укладено Договір підряду, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, виконати та здати малярні роботи на обєкті Замовника, а саме: пофарбувати металеві вироби та конструкції, площею 100 кв.м., строком виконання робіт - з 01 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року (а.с.136-137 т.1). Обєкт ТОВ «АЛЬТРАСТА» за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 6 - є будівельним обєктом з певним встановленим режимом, що обумовлює час, коли будівельний майданчик відкритий і на ньому проводяться будівельні роботи і час, коли він зачинений та охороняється. Поряд з цим, позивач вказує, що 03 листопада 2017 року між ТОВ «АЛЬТРАСТА» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, здійснювати контроль за виконанням будівельно-монтажних робіт підрядними організаціями у відповідності до проектної документації, будівельними нормами та правилами, технічними умовами та контроль за зберігання будівельних матеріалів на будівельній ділянці (а.с.138-139 т.1).

01 грудня 2017 року за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства про працю ТОВ «АЛЬТРАСТА», на підставі акту від 24.11.2017 року №15-01-019/0333, рішенням № 059 від 01.12.2017 першого заступника начальника Головного управління Держпраці в Одеській області ОСОБА_7 вирішено прийняти до розгляду справу про накладення штрафу ТОВ «АЛЬТРАСТА» (а.с.126-127 т.1).

Як вбачається з наданих до суду доказів, 04.12.2017 року відповідачем складено повідомлення №067 про розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу та 07 грудня 2017 року представнику ТОВ «АЛЬТРАСТА» ОСОБА_8 телефаксом повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 11 грудня 2017 року о 14:45 годині, із зазначенням, що у разі незявлення, справу буде розглянуто без участі позивача, про що свідчить підпис представника ТОВ «АЛЬТРАСТА» за довіреністю від 12.05.2017 ОСОБА_8 (а.с.128 т.1).

Позивач для розгляду справи не зявився.

Керуючись п.п.54 п.4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 року №96, та на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, Першим заступником начальника Головного управління ОСОБА_7, розглянувши матеріали справи та зробивши висновок про допущення позивачем факту підміни трудових договорів на договори про надання послуг відносно громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3, прийнято постанову від 11.12.2017 р. № 58, якою вирішено накласти на ТОВ «АЛЬТРАСТА» штраф у розмірі 192000,00 грн. (а.с.129-130з/б т.1).

Постанову надіслано засобами поштового звязку та отримано позивачем під час повторного надіслання 05.02.2018 року.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007 (далі Закон №877-V).

Трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини, регламентуються Кодексом законів про працю (далі - КЗпП України).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно частини 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Частиною першою статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст. 24 КЗпП України).

В свою чергу, загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм видно, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 820/1432/17.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами, тобто нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами ЦК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України).

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17 липня 2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Із процитованих норм випливає, що за порушення трудового законодавства, передбачено застосування штрафів.

Судом встановлено, що 01 листопада 2017 року між ТОВ «АЛЬТРАСТА» та ОСОБА_4 було укладено Договір підряду, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, виконати та здати малярні роботи на обєкті Замовника, а саме: пофарбувати металеві вироби та конструкції, площею 100 кв.м., строком виконання робіт - з 01 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року (а.с.136-137 т.1), 03 листопада 2017 року між ТОВ «АЛЬТРАСТА» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, здійснювати контроль за виконанням будівельно-монтажних робіт підрядними організаціями у відповідності до проектної документації, будівельними нормами та правилами, технічними умовами та контроль за зберігання будівельних матеріалів на будівельній ділянці (а.с.138-139 т.1).

Обєкт ТОВ «АЛЬТРАСТА» за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 6 - є будівельним обєктом з певним встановленим режимом, що обумовлює час, коли будівельний майданчик відкритий і на ньому проводяться будівельні роботи і час, коли він зачинений та охороняється.

Дані договори за своєю суттю є цивільно-правовими договорами, предметами яких є послуги по виконанню малярних робіт та послуги з контролю за виконанням будівельних робіт і зберігання будівельних матеріалів на будівельній ділянці.

Між вказаними працівниками та позивачем, підписані акти виконаних робіт за цивільно-правовими угодами.

Оцінюючи позицію відповідача стосовно того, що договори мають ознаки трудових, суд зазначає про наступне.

З пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3 та директора ОСОБА_6, а також матеріалів справи (а.с.181-186, 193-200 т.1), суд встановив, що їх волевиявлення було спрямоване на виникнення не відносин трудового найму, а цивільно-правових відносин надання послуг на протязі дії договору, вони не подавали замовнику трудову книжку, з ними не укладався трудовий договір у визначеному статтею 24 КЗпП України порядку, вони не підлягали внутрішньому трудовому розпорядку, організовували свою роботу самостійно, отримували винагороду за актами приймання-передачі виконаних робіт, крім цього на них не розповсюджувалися гарантії і пільги працівників підприємства.

Із наявного в матеріалах справи звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за листопад 2017 року вбачається звітування позивача у визначені строки до контролюючих органів з інформуванням останніх про наявність укладених цивільно-правових угод (а.с.242-247, 236-241 т.1).

Сплата до бюджету єдиного соціального внеску, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, що сплачується податковими агентами, підтверджуються інформацією про проведені платежі.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації конституційного права на працю, зокрема шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється.

Фізичні особи можуть виконувати роботи (надавати послуги) як на підставі трудового договору, так і на підставі цивільно-правового договору. Під час виконання робіт (надання послуг) за трудовим договором мають дотримуватися вимоги трудового законодавства, а за умови укладання ЦПД на виконання роботи (надання послуг) керуються цивільним законодавством.

Визнавати цивільно-правові відносини трудовими можна лише в судовому порядку, оскільки спори щодо відмови в прийнятті на роботу осіб, з якими роботодавець згідно із чинним законодавством зобовязаний укласти трудовий договір, розглядаються безпосередньо в районних, районних у містах, міських або міськрайонних судах (п.6 ч.2 ст.232 КЗпП).

Таким чином, у разі виникнення спору щодо правомірності укладеного договору (трудового, цивільного) зазначене питання має вирішуватися в судовому порядку за позовом особи чиї права порушено.

Рішення судів про визнання договорів, укладених між ТОВ «АЛЬТРАСТА» та вказаними особами відсутні, а недійсність таких угод прямо не передбачена законом, тому твердження про намір приховати реально існуючі трудові відносини не ґрунтуються на вимогах закону.

Як зазначалось вище, основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

В свою чергу, судом встановлено, що метою договорів є отримання послуг, при цьому, останні не підпорядковані замовнику та не підлягали внутрішньому трудовому розпорядку, здійснюючи свою роботу самостійно.

За таких обставин, суд доходить висновку, що у межах спірних правовідносин позивачем не допущено порушення статтей 21, 24 КЗпП України, відтак оскаржувана постанова є неправомірною, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та її скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТРАСТА» до Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування постанови про накладення штрафу №58 від 11.12.2017 року задовольнити повністю.

Скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу №58 від 11.12.2017 року.

Стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТРАСТА» сплачений судовий збір у розмірі 2880 /дві тисячі вісімсот вісімдесят/ грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.08.2018 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬТРАСТА», , 65025, м. Одеса, 20-й км Старокиївського шляху.

Відповідач: Головне управління Держпраці в Одеській області, , 65044, м. Одеса, просп. Шевченка, 2.

Суддя П.П.Марин

.